ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 681/740/25
Провадження № 33/820/2/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Жураківського В.А., Степанюка А.М., Плюти В.С., захисника Кушнірука В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2025, 
в с т а н о в и л а:
Цією постановою   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави, 605 гривень 60 копійок судового збору. Роз`яснено право на апеляційне оскарження і порядок сплати штрафу.
За постановою суду, 02.06.2025 о 00 год. 13 хв. в м. Полонне, по вул. Лесі Українки, 174Б, Шепетівського району Хмельницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «KIA Optima», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд, зі згоди водія, проводився у закладі охорони здоров`я, лікарем-наркологом у встановленому законодавством порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується медичним висновком КНП Полонської МБЛ ім. Н.С. Говорун №26, результат становить 1,69‰ проміле. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що лікар який проводив його освідування не є наркологом і не надав відповідного сертифіката, який свідчить про проходження ним тематичного удосконалення, яке б надало йому право проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Окрім того, мундштук, в який він продував, ним не розпаковувався і перед продувкою Драгера лікар не провів контрольний аналіз повітря у приладі. Переконує, що його огляд було здійснено з грубим порушенням Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому вважає проведений огляд недійсним. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кушнірука В.М., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши докази, надані відділенням поліції № 3 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, прийшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного лікарем, за допомогою спеціального технічного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки повторний результат тесту становив 1, 69 % проміле.
Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №348695 від 02.06.2025 вбачається, що 02.06.2025 о 00 год. 13 хв. в м. Полонне, по вул. Лесі Українки, 174Б, Шепетівського району Хмельницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «KIA Optima», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд, зі згоди водія, проводився у закладі охорони здоров`я лікарем-наркологом у встановленому законодавством порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується медичним висновком КНП Полонської МБЛ ім. Н.С. Говорун №26, результат становить 1,69‰ (а.с. 1), чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП.
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами, зокрема даними:
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода та тремтіння пальців рук, для ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою «Drager 6810», проте він від такого відмовився (а.с.2); 
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого 02.06.2025 о 00 год. 15 хв. проводився огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я КНП «Полонська міська багатопрофільна лікарня ім. Н.С. Говорун», результат якого становить 1,69‰ (а.с. 3);
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції виданого КНП «Полонська міська багатопрофільна лікарня ім. Н.С. Говорун» за №26, згідно з яким 02.06.2025 о 00 год. 54 хв. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,69‰ (а.с. 4);
- безперервного відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому відображено, як ОСОБА_1 , 02.06.2025, керуючи транспортним засобом був зупинений працівниками поліції. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного пристрою «Drager 6810», відмовився, проте погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я КНП Полонська МБЛ ім. Н.С. Говорун (04:10 хв. відео №1). Відповідно до даних огляду, результат становив 1,69‰ (29:40 хв. відео №1). Крім того, йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (42:10 хв. відео №1). Будь-яких пояснень чи заперечень з приводу того, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не зазначав (диск об`ємом 1,90 ГБ, а.с. 9).
У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, місцевим судом та судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції. 
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначені докази є належними, допустимими, у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та спростовують твердження апелянта про недоведеність його вини.
У суді першої інстанції ОСОБА_1 вину визнав та просив не позбавляти його посвідчення водія.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину заперечив, підтвердив проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та вказав на порушення, які допустив лікар при його огляді, а саме, що лікар не зробила контрольний замір повітря, він не розривав трубку в яку мав дихати, та однією і тією ж трубкою йому двічі проводили замір.
Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_1 спростовуються дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами, зміст яких викладений вище.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що перед проходженням ним огляду на стан алкогольного сп`яніння лікар не провів контрольний аналіз повітря в приборі Драгер, не заслуговують на увагу, оскільки сучасні газоаналізатори мають вбудовану функцію захисту від помилок. Прилад технічно не дозволить провести замір, якщо в його системі або в навколишньому повітрі є залишки спирту.
Крім того чинними нормативними актами, що регулюють порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не передбачено обов`язку лікаря проводити окремий контрольний замір повітря перед кожним оглядом особи. 
Твердження апелянта про те, що після кожного окремого продування в мундштук, під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, необхідно використовувати новий мундштук не ґрунтуються на вимогах чинних нормативно-правових актів, які регламентують порядок проведення такого огляду. Натомість встановлено, що обов`язковою є вимога використання нового одноразового мундштука для кожної окремої особи, яка проходить огляд, з метою дотримання санітарно-гігієнічних норм. При цьому нормативними актами не передбачено обов`язку заміни мундштука після кожного продування однією і тією ж особою. Отже, використання одного мундштука, під час кількох спроб продування однією особою, не свідчить про порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та не може бути підставою для визнання його результатів недопустимими доказами.
Щодо відсутності даних про проходження лікарем закладу охорони здоров`я тематичного удосконалення за відповідною програмою, то апеляційний суд вважає, що відсутність цих даних в матеріалах справи жодним чином не ставить під сумнів висновок лікаря КНП «Полонська міська багатопрофільна лікарня ім. Н.С. Говорун», який проводив медичний огляд ОСОБА_1 . Клопотань про підтвердження вказаної обставини, під час проведення огляду, він лікарю не заявляв і не ставив під сумнів професійність лікаря. 
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують т/з, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Відповідно положень Розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене п. 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, однак таким правом ОСОБА_1 не скористався.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у апеляційного суду відсутні.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.
Всі інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та захисником в судовому засіданні, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання суду апеляційної інстанції позиція ОСОБА_1 , свідчить про його намагання уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а відповідні твердження апеляційної скарги є способом його самозахисту.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР України та вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и л а:
Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2025 стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду     Л.М.Кулеша