Справа № 308/1058/26
3/308/506/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2026 року         м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП,-

встановив:

З протоколу серії ЕПР 1 №569372 від 18.01.2026 року вбачається, що 18.01.2026 року о 01 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 в м.Ужгород, вул.Сечені, 50, керуючи автомобілем Opel Insignia номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу наказового знаку 4.10 Круговий рух, чим порушив п.п. 8.4 г ПДР України за, що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання, не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином.
У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено, що недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
З огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, мала можливість отримати судові повістки за місцем проживання, проте не вживала заходів для явки до суду, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.
Разом із цим ч.1 ст.122 КУпАП, передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,.
Вчинення вказаних дій тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З огляду на вказане, вважаю що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Вина гр. ОСОБА_1 підтверджується протоколами про притягнення до адміністративної відповідальності: ЕПР 1 №569372 від 18.01.2026 (за ч.1 с. 122 КУпАП), копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №569360 (за ч.2 ст.126 КУпАП), відеозаписом та іншими матеріалами справи.
Разом з тим відповідно до ст.13 КУпАП: до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1цього Кодексу.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130,статтею 139,частиною третьою статті 154,частиною другою статті 156,статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1цього Кодексу.
Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ОСОБА_1 , якому не виповнилося 18 років, який є неповнолітнім, приймаючи до уваги, що в матеріалах відсутні дані, які вказують про наявність у останнього самостійного заробітку, відсутності відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності раніше, з урахуванням вимог ст.ст.13, 24-1 КУпАП, вважаю за необхідне застосувати до нього заходи впливу у вигляді попередження.
Заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.
Враховуючи, що до неповнолітнього ОСОБА_1 , застосовано захід впливу - попередження, яке не є адміністративним стягненням, суд прийшов до висновку, що з неповнолітнього не підлягає стягненню сума судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.124, 283-285 КУпАП, ч.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суддя -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження у відповідності до ст.24-1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя          Дегтяренко К.С.