Номер провадження 2/201/2393/2026
ЄУН 201/1307/26

Соборний районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А
про передачу справи за підсудністю

10.03.2026 року м. Дніпро
Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді Давидовської Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ПІДПРИЄМСТВО З ЕКСПЛУАТАЦІЇ ЕЛЕКТРИЧНИХ МЕРЕЖ «ЦЕНТРАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,
встановив:
До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ПІДПРИЄМСТВО З ЕКСПЛУАТАЦІЇ ЕЛЕКТРИЧНИХ МЕРЕЖ «ЦЕНТРАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії. 
Зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Соборним районним судом міста Дніпра та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.
Частиною 1 статті 27Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
04 лютого 2026 року судом був направлений запит до Департаменту адміністративних послуг до дозвільних процедур Дніпровської міської ради відносно надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
Згідно з відповіддю №02.3-25/467 від 13 лютого 2026 року, яка надійшла до суду 06 березня 2026 року, відповідач з 11 грудня 2008 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Цивільний процесуальний Кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ч. 1 ст. 1 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів позовної заяви вартість необлікованої позивачем електричної енергії розрахована позивачем відносно відповідача, за надані послуги з постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 .
Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Отже, позивачем заявлено до стягнення з відповідача вартість не облікованих комунальних послуг з постачання електричної енергії наданих до об`єкту нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_2 .
Статтею 30 ЦПК України, передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.
Виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.
Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.
За правилом ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. 364,367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. 370,372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.
У Постанові від 07 липня 2020 року у справа № 910/10647/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року по справі №941/10647/18 здійснено висновок, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Приймаючи вказані висновки, як вбачається предметом даного позову є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг до нерухомого майна, особовий розрахунок з чого відкрито на ім`я відповідача.
Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.
Зважаючи на те, що з поданого позивачем позову вбачається, що спір щодо заборгованості з не облікованої вартості наданих житлово-комунальних послуг, зокрема з постачання електричної енергії, стосується послуг до нерухомого майна, суд вважає, що даний позов виникає із приводу нерухомого майна, а відтак до даної справи підлягають правила виключної підсудності врегульовані ч. 1 ст. 30 ЦПК України.
Одночасно судом приймається, що виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог).
Оскільки нерухоме майно, до якого надаються житлово-комунальні послуги, з приводу нарахованої заборгованості за не обліковані послуги, щодо чого виник спір та є предметом даного позову, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що відносно до Центрального району м. Дніпра, суд доходить до висновку, що справа Соборному районному суду м. Дніпра не підсудна.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що цивільна справа Соборному районному суду м. Дніпра не підсудна, у зв`язку з чим остання підлягає подальшому переданню для розгляду до Центрального районного суду м. Дніпра за територіальною юрисдикцією.
Керуючись ст. 27,30,31,32,187,258,260,353,354 ЦПК України, суд
постановив:
Цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ПІДПРИЄМСТВО З ЕКСПЛУАТАЦІЇ ЕЛЕКТРИЧНИХ МЕРЕЖ «ЦЕНТРАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії передати за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра (вул. Володимира Антоновича, буд. 59, м. Дніпро, 49006).
Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів із дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя         Т.В. Давидовська