ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
Іменем України

15 квітня 2026 року м. Херсон

справа № 766/20446/21
провадження № 22-ц/819/647/26

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого - Радченка С.В.,
суддів: Базіль Л.В., Приходько Л.А.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2025 року, ухваленого під головуванням судді Зуб І.Ю., у справі за позовом Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У листопаді 2021 року АТ Херсонська ТЕЦ звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2005 року по вересень 2021 року у сумі 42 483, 96 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позов мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . На його ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії, згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачкою. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідач протягом тривалого часу належним чином не вносить плату за надані йому послуги, в результаті чого утворилась заборгованість.
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2005 року по вересень 2021 року в розмірі 42 483, 96 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості та обов`язку боржника виконати свої зобов`язання за отримані ним послуги.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2026 року у задоволенні заяви адвоката Реви Світлани Леонідівни про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03.11.2025 року відмовлено. При цьому суд першої інстанції зазначив, що 12.01.2022 року відповідач подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, призначену на 13.01.2022 року, оскільки не мав можливості з`явитись через хворобу. Відповідно до відмітки на копії закордонного паспорта відповідача, він перетнув державний кордон України 28.03.2022 року, тобто під час подання заяви про відкладення від 12.01.2022 року, він перебував в Україні. 19.08.2025 року та 31.10.2025 року представник відповідача адвокат Шадманов К.Ш. подавав заяви про відкладення розгляду справи. На думку суду першої інстанції, наявність вказаних заяв дає можливість визначитись, що відповідач був обізнаний про перебування справи в суді і мав можливість вчасно подати відзив і клопотання про застосування строків позовної давності особисто або через свого представника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Рева С.Л., діючи в інтересах відповідача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду змінити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, посилається на те, що суд неправомірно не застосував до виниклих правовідносин позовну давність на увесь період заборгованості. Просила зменшити суму заборгованості, застосувавши до виниклих правовідносин позовну давність.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

В письмовому відзиві, який надійшов на адресу суду апеляційної інстанції, представник Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" просить відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_2 є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», на його ім`я за адресою: АДРЕСА_1 , відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до якого ведеться облік розрахунків між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та ОСОБА_2 .
Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
За адресою: АДРЕСА_1 , існує заборгованість за період з листопада 2005 року по вересень 2021 року в розмірі 42 483,96 грн., надано розрахунок.

Позиція апеляційного суду

Згідно частини першої ст.368 ЦПК України, в апеляційному суді справа розглядається за правилами розгляду справ у суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною третьою ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її розгляд здійснюється у письмовому провадженні, без виклику сторін.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Частиною другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції на час розгляду справи у суді) плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до частини першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
ОСОБА_2 та його представником не спростовані надані теплопостачальною організацією розрахунки заборгованості з надання послуг теплопостачання за період з листопада 2005 року по вересень 2021 року.
Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. 
Разом із тим, в апеляційній скарзі, представник відповідача заявила про застосування позовної давності.
Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦПК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).
Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України дозволяє зробити висновок, що в ній встановлені суб`єктивні межі застосування позовної давності. Тобто такі випадки, до яких позовна давність не застосовується судом, оскільки відсутня відповідна заява сторони у спорі. Без заяви сторони у спорі позовна давність судом за власною ініціативою застосовуватись не може за жодних обставин.
Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України у постанові від 22 березня 2017 року в справі № 6-3063цс16.
Вбачається, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв вимог про застосування строків позовної давності, хоча звертався до суду із процесуальними заявами та був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
За таких обставин, застосування судом апеляційної інстанції позовної давності, як про те просить апелянт, не може бути задоволено.
З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий       С.В. Радченко

Судді         Л.В. Базіль

Л.А. Приходько