ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

Справа № 483/1576/25
Провадження № 2/483/119/2026
РІШЕННЯ
Іменем України
03 квітня 2026 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого – судді Рак Л.М.,
за участю секретаря Гречки С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа – Друга Очаківська державна нотаріальна контора Миколаївської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини,-
В С Т А Н О В И В :

18 листопада 2025 року адвокат Коренко Т.В., яка є представником позивачки  ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є рідною бабусею позивачки ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, які розташовані по АДРЕСА_1 , земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території Парутинської сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області: кадастровий номер 4825182800:01:000:1022, площею 0,74 га; кадастровий номер 4825182800:01:000:0424, площею 3,19 га. Вказану спадщину мав прийняти її рідний син – ОСОБА_3 , батько позивачки, однак ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер. Позивачкою було пропущено шестимісячний строк звернення до нотаріуса через те, що досить довгий час зайняло збір документів для подачі заяви на спадщину через триваючі воєнні дії на території України. Крім того, поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини стала вагітність позивачки та народження доньки ІНФОРМАЦІЯ_3 , що спричинило об`єктивні обмеження у пересуванні та здійсненні юридично значущих дій. Сукупність зазначених обставин, а саме неможливість оперативно завершити збір документів та обмеження, пов`язані зі станом після пологів та доглядом за новонародженою дитиною в умовах воєнного стану, створили непереборну перешкоду для подання письмової заяви у встановлений законом термін. Зібравши необхідні документи, позивачка 19 вересня 2025 року звернулася до Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька – ОСОБА_3 , де дізналася, що усе перелічене майно належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі – ОСОБА_2 та спадщина після її смерті не відкривалася, її батько – ОСОБА_3 не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті матері однак фактично її прийняв. 19 вересня 2025 року державним нотаріусом Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , у зв`язку із пропуском нею шестимісячного строку, встановленого ЦК України для прийняття спадщини. Через те, що бабуся померла раніше батька, тому шестимісячний строк звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 вже минув. Позивачка не могла вчасно звернутись до нотаріальної контори у зв`язку з тим, що був наявний спадкоємець першого ступеня споріднення, а саме рідний син померлої ОСОБА_3 (батько позивачки), який не прийняв спадщину після смерті своєї матері, що є поважною причиною пропуску строку для спадкоємця наступної черги, яким є позивачка. Посилаючись на викладене, представник позивачки просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Представник позивачки – адвокат Коренко Т.В. надала до суду заяву про проведення судового засідання без участі позивачки та її представника, в якій крім того, зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Представник відповідача – Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області надав заяву про розгляд справи без участі представника, у якій крім того, зазначив, що з позовом згодні.
Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частинами 1, 3 статті 12, частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16 квітня 2021 року (звор. бік а.с. 8), після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку та земельної ділянки для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, які розташовані по АДРЕСА_1 , земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Парутинської сільської ради, Миколаївського району Миколаївської області кадастровий номер 4825182800:01:000:1022, площею 0,74 га та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Парутинської сільської ради, Миколаївського району Миколаївської області кадастровий номер 4825182800:01:000:0424, площею 3,19 га (а.с. 13-22 ). 
Як вбачається з довідки № 220 від 24 вересня 2024 року, виданої Парутинським старостинським округом Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 01 липня 1983 року по день смерті та відповідно до відомостей реєстру територіальної громади, разом з нею за вказаною адресою на момент її смерті зареєстровані особи відсутні, а також вказаний факт підтверджується довідкою адміністратора Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 297 від 18 грудня 2024 року (а.с.12, зв. бік а.с. 25). 
Як зазначено представником позивачки вказану спадщину після смерті ОСОБА_2 мав прийняти її син ОСОБА_3 . 
З копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 вересня 2021 року вбачається, що матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_4 (а.с. 11).
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00048047489 від 19 листопада 2024 року, який долучений до матеріалів справи лише на одній сторінці, вбачається, що до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 24 вересня 1981 року внесено реєстраційний запис про розірвання шлюбу між чоловіком ОСОБА_5 та дружиною ОСОБА_6 (а.с. 9), однак наступний аркуш вказаного витягу до матеріалів справи не додано. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 03 серпня 2022 року (звор. бік а.с. 11).
Позивачка ОСОБА_7 – є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 02 липня 2021 року та копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 18 квітня 2012 року (а.с. 8, зв. бік а.с. 7).
Місцем реєстрації позивачки ОСОБА_1 з 15 січня 2019 року є АДРЕСА_2 (а.с.7).
З акту про проживання осіб без реєстрації від 13 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засвідчують, що померлий ОСОБА_3 на день смерті своєї матері ОСОБА_2 проживав без реєстрації з нею за однією адресою в АДРЕСА_1 до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_1 на день смерті свого батька ОСОБА_3 проживала з ним за однією адресою – АДРЕСА_1 (а.с. 26).
Як вбачається з попереднього договору оренди землі від 04 червня 2021року орендодавцем ОСОБА_3 було передано в оренду ПСП «Козирське» земельну ділянку площею 3,93 гектарів, у тому числі: ріллі 3,19 га, багаторічні насадження (виноградники) 0,74 га, кадастрові номери 4825182800:01:000:0424, 4825182800:01:000:1022 (зв. бік а.с. 22, а.с. 23-24).
19 вересня 2025 року позивачка звернулася до Другої Очаківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 вересня 2025 року, державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Селецькою Н.П., яка у порядку заміщення виконує обов`язки державного нотаріуса Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області, Торбенко О.О. відмовлено у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 на підставі статті 1261 ЦК України, у зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку, встановленого ЦК України для прийняття спадщини (звр. бік а.с. 24-25).
Відомості про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя розпорядилися своєю власністю на випадок їх смерті – відсутні, тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування відбувається за законом почергово.
Як вбачається з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 83772399 від 30 грудня 2025 року та № 83772386 від 30 грудня 2025 року, що надані на ухвалу Очаківського міськрайонного суду про витребування доказів, інформація щодо спадкових справ після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 60, 62).
За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). 
При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
З викладеного слідує, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
За правилами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК.
Як свідчить тлумачення ч. 3 ст. 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини.
У постанові Верховного Суду у справі № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року зазначено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Так, представник позивачки позовні вимоги обґрунтовувала тим, що позивачкою було пропущено шестимісячний строк звернення до нотаріуса через те, що досить довгий час зайняло збір документів для подачі заяви про прийняття спадщини через триваючі воєнні дії на території України. Крім того, поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини, як посилається представник стала вагітність позивачки та народження доньки 03 березня 2025 року, що спричинило об`єктивні обмеження у пересуванні та здійсненні юридично значущих дій та сукупність зазначених обставин, а саме неможливість оперативно завершити збір документів та обмеження, пов`язані зі станом після пологів та доглядом за новонародженою дитиною в умовах воєнного стану, створили непереборну перешкоду для подання письмової заяви у встановлений законом термін. 
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Разом з тим, достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачкою та її представником не надано та не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
У постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
В постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) Верховний Суд зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період – період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період – від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17.
Згідно з позовними вимогами позивачка звернулася до суду з позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті бабусі ОСОБА_2 , однак в матеріалах справи відсутні відомості, що нотаріусом позивачці відмовлено у видачі спадщини саме після смерті бабусі ОСОБА_2 .
Крім того, матеріали справи не містять доказів, що підтверджують факт спорідненості між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Так, згідно з наданою копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 вересня 2021 року, батьками ОСОБА_3 є: батько – ОСОБА_5 , мати – ОСОБА_4 (а.с. 11). 
З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану № 00048017133 від 16 листопада 2024 року вбачається, що внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 та прізвище дитини « ОСОБА_6 » змінено на прізвище « ОСОБА_10 » (звор. бік а.с. 9 -10). 
Разом з тим, факт зміни прізвища ОСОБА_2 з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_10 » представником позивачки не доведено, оскільки з наданого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 00048047489 від 19 листопада 2024 року на 1 сторінці, не вбачається така зміна прізвища, що позбавляє можливості встановити, що позивачка дійсно є матір`ю ОСОБА_3 та бабусею позивачки ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи наведені представником позивачки, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 1272 ЦК України, для визначення позивачці ОСОБА_1 додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК, за змістом яких у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа – Друга Очаківська державна нотаріальна контора Миколаївської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у шість місяців, – відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивачки.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2026 року. 

Головуючий: