Номер провадження: 33/813/39/26
Номер справи місцевого суду: 509/2538/25 
Головуючий у першій інстанції Спічак В.О. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря - Зєйналової А.Ф.к., адвоката Румянцева О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 122-4. ст. 124 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
З вказаної постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення від 22.04.2025 року серії ЕПР1 №308501, вбачається, що 21.04.2025 року приблизно о 23:00 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Нова Долина, вул. Молодіжна, 21, ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_1 , та допустив дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась за його участі. Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 вжив алкоголь до проведення медичного огляду. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager». Результат 2,17% проміле. Таким чином ОСОБА_1 , порушив п. 2.10. Правил дорожнього руху, за яке передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення від 22.04.2025 року серії ЕПР1 №308492, вбачається, що 21.04.2025 року приблизно о 23:00 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Нова Долина, вул. Молодіжна, 21, ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд заднім ходом на автомобіль RENAULT KANGO, державний номерний знак НОМЕР_2 , що стояв, та після чого місце пригоди залишив, таким чином ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.10 є ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення від 22.04.2025 року серії ЕПР1 №308492, 21.04.2025 року приблизно о 23:00 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Нова Долина, вул. Молодіжна, 21. ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль RENAULT KANGO. державний номерний знак НОМЕР_2 , що стояв. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.9 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області вказані провадження відносно ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження та присвоєно єдиний номер справи 509/2538/25.
Не погоджуючись з постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1) ОСОБА_2 повідомив суду, про те. що він не знає в який час сталася ДТП, оскільки його не було вдома;
2) показання приладу Драгер вказують на те, що ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння у середині наступного дня (22.04.2025 року), водночас ОСОБА_1 цього і не заперечує, а вживання алкоголю ОСОБА_1 в день ДТП не підтверджено жодним доказом.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та прийняти нову, якою в цій частині провадження закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а крім того, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень і запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Об`єктивність суду, від якої напряму залежить вирішення справи, тісно пов`язана із безсторонністю і неупередженістю суду й забезпечується різними чинниками та шляхом регламентування судових процедур, у тому числі шляхом відсторонення суду від процесу збирання доказів вчинення чи невчинення адміністративного правопорушення, винуватості чи невинуватості особи (на користь чи проти обвинувачення), оскільки в іншому випадку суд в тій чи іншій мірі виступав би в інтересах певної сторони (учасника), що ставило би під сумнів можливість суду забезпечити об`єктивність під час вирішення справи, а отже, і статус суду як незалежного, безстороннього і справедливого органу правосуддя.
Суди першої та апеляційної інстанцій за нормами КУпАП є судами «факту і права», а отже, мають право і зобов`язані встановлювати фактичні обставини, досліджувати і оцінювати докази для розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення на основі суворого додержання законності як у частині кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлення юридичного складу правопорушення, так і в частині застосування заходів адміністративного впливу до такої особи у точній відповідності із законом.
На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції, всупереч ст. 251, 252 КУпАП з достатньою повнотою не дослідив та не перевірив докази у справі, що призвело до помилкових висновків в їх оцінці на предмет допустимості та достовірності, як доказів у справі та необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 постанова Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.07.2025 року в частині притягнення його до адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, ст. 124 КУпАП не заперечується та не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 308501 від 22.04.2025 року з якого вбачається, що 21.04.2025 року о 23:00 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Нова Долина, вул. Молодіжна, 21, ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_1 , та допустив дорожньо-транспортну пригоду. Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 вжив алкоголь до проведення медичного огляду. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager». Результат 2,17‰. Таким чином ОСОБА_1 , порушив п. 2.10. Правил дорожнього руху, за яке передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП;
-роздруківка тесту Драгер, з якого вбачається, що ОСОБА_1 22.04.2025 року о 13:14 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alkotest Drager 6810. Результат тесту 2,17‰. ОСОБА_1 даний результат підписав; 
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що 22.04.2025 року о 13:00 год., ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до КНП «ОДМЦПЗ» ООР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із виявленням у нього працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук; почервоніння обличчя. Огляд було проведено за допомогою приладу Drager 6810. Результат тесту 2,17‰; 
-акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається що огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Огляд проводився за допомогою приладу Alkotest Drager 6810. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 2,17‰;
-рапорт з якого вбачається, що 22.04.2025 року о 09:10 год. зі служби 102 надійшло повідомлення, що 21.04.2025 року за адресою: Одеська область, с. Нова Долина, вул. Молодіжна, 21. Авто рено кенго, державний знак НОМЕР_2 + а/м, скрилось з місця ДТП. Заявник: ОСОБА_2 ;
-письмові пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що 21.04.2025 року приблизно о 23:00 год. його тесть ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння приїхав до нього додому на своєму транспортному засобі Фольцваген Каді та навмисно вдарив транспортний засіб ОСОБА_2 у задню частину, після удару його автомобіль по інерції в`їхав у ворота гаражу, після чого ОСОБА_3 поїхав у невідомому напрямку;
-схема місця ДТП на якій зображено положення автомобіля Рено на момент приїзду працівників поліції.
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №308492 від 22.04.2025 року з якого вбачається, що 21.04.2025 року приблизно о 23:00 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Нова Долина, вул. Молодіжна, 21, ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд заднім ходом на автомобіль RENAULT KANGO, державний номерний знак НОМЕР_2 , що стояв, та після чого місце пригоди залишив, таким чином ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.10 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП;
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №308481 від 22.04.2025 року з якого вбачається, що 21.04.2025 року приблизно о 23:00 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Нова Долина, вул. Молодіжна, 21. ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль RENAULT KANGO. державний номерний знак НОМЕР_2 , що стояв. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.9 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
-відеозаписи, з якого вбачається, що 22.05.2025 року працівники поліції перебувають за місцем мешкання ОСОБА_1 . Працівник поліції говорить, що в ході з`ясування всіх обставин у справі, вбачається, що ОСОБА_1 вчора скоїв ДТП, після чого поїхав з місця події. На питання працівника поліції навіщо ОСОБА_1 це зробив, він відповів, що напередодні даної події громадянин ОСОБА_2 приїхав до нього додому та побив його, а він сів за кермо та поїхав до ОСОБА_2 . На питання працівника поліції чому він скоїв ДТП, ОСОБА_1 відповів, що невдало розвертався. На питання працівника поліції чи вживав алкогольні напої ОСОБА_1 після того, як скоїв ДТП, він відповів, що так вже дома. Далі, працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 зауважив, що з моменту ДТП, минуло дуже багато часу, однак працівник поліції сказав, що ОСОБА_1 є водієм, тому повинен пройти такий огляд. Після проходження огляду результат якого склав 2,17 ‰, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, останній відмовився. Працівник поліції попередив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено адміністративний протокол. Після складення адміністративного протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено із його змістом.
Суд першої інстанції визнаючи винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП вважав доведеною вину останнього зібраними по справі доказами.
Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Частиною 4 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Отже, для притягнення особи до відповідальності за ч. 4 ст.130 КУпАП, слід враховувати, що об`єктивна сторона цього правопорушення ставить в обов`язок особи за участю якої сталася дорожньо-транспортна пригода не вживати алкоголь, наркотики, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Свідок ОСОБА_2 був допитаний в суді першої інстанції, пояснив, що ОСОБА_1 є його зятем. 21.04.2025 року приблизно о 14:00-15:00 год., ОСОБА_2 приїхав до ОСОБА_1 , вони посварилися, під час сварки ОСОБА_1 був тверезим. Потім, ОСОБА_2 на іншій машині поїхав до друзів. Зранку хотів поїхати на роботу на іншій машині та побачив, що вона пом`ята. Також, ОСОБА_2 пояснив суду, що оговорив ОСОБА_1 проте, що він був нетверезий під час сварки, оскільки був на емоціях. 
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21.04.2025 року виник конфлікт, після якого ОСОБА_1 сів за кермо свого автомобіля та поїхав до ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_2 не було дома ОСОБА_1 вирішив поїхати до себе додому, проте керуючи своїм транспортним засобом допустив зіткнення із автомобілем ОСОБА_2 . Приїхавши до себе додому ОСОБА_1 намагався додзвонитися до ОСОБА_2 , щоб улагодити конфлікт, проте не зміг, оскільки останній заблокував його номер телефону (даний факт ОСОБА_2 підтвердив у суді першої інстанції). 
Отже, ДТП сталася 21.04.2025 року, що підтверджується даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 308501 від 22.04.2025 року, також підтверджується і поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Встановити точний час, коли саме трапилась подія неможливо, оскільки зі слів ОСОБА_4 він приїхав до будинку ОСОБА_2 приблизно о 15:00 год. Із пояснень ОСОБА_2 вбачається, що точний час коли ОСОБА_1 до нього приїхав він не знає бо його не було дома. Працівникам поліції ОСОБА_2 сказав, що подія відбулась приблизно о 23:00 год. Крім того, із письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 до нього приїхав у стані алкогольного сп`яніння, проте пізніше у судовому засіданні він пояснив, що навмисно так сказав, щоб погіршити становище ОСОБА_4 . Сам ОСОБА_1 сказав, що вживав алкогольні напої, як приїхав додому.
Саме повідомлення про ДТП до поліції надійшло 22.04.2025 року о 09:10 год. зі служби 102, що підтверджується рапортом. Працівники поліції прибули до ОСОБА_1 22.04.2025 року приблизно о 10:00 год. Огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події розпочато о 13:14 год. При цьому, працівниками поліції не було відображено у протоколі про адміністративне правопорушення де, коли саме, за яких підстав, ОСОБА_1 вживав алкогольні напої.
Системний аналіз п. 2.10 ПДР України та ч. 4 ст. 130 КУпАП засвідчує, що заборона для водія вживати алкоголь, в разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди, визначена умовою повідомлення поліції про подію та часом прибуття працівників поліції на місце пригоди до проведення медичного огляду, що передбачено п. п. «д» п. 2.10 ПДР України. Тому, проведення ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння після ДТП, не охоплюється диспозицією ч. 4 ст. 130 КУпАП, адже після приїзду поліції на місце ДТП ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав, а тому в його діях відсутнє порушення п. п. «є» п. 2.10 ПДР України.
Пункт 2.10 Правил дорожнього руху визначає перелік дій водія, які він зобов`язаний вчинити в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, повідомити до поліції про ДТП та чекати прибуття працівників поліції, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди та п. п. є), який інкримінується ОСОБА_1 передбачено, що до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Тобто, заборона для водія вживати алкоголь, в разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди, визначена умовою повідомлення поліції про подію та часом прибуття працівників поліції на місце пригоди до проведення медичного огляду.
ОСОБА_1 розраховував, що самостійно вирішить ситуацію, яка склалася між ним та ОСОБА_2 , а тому про те, що ОСОБА_2 повідомив працівників поліції про настання ДТП не знав. Дізнався про це тоді, коли до нього 22.04.2025 року приїхали працівники поліції та повідомили про дану подію. 
За приписами ст. 266 КУпАП слідує, що огляд особи, у даному випадку, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
При цьому, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Отже, за наведеного, закон чітко визначає обов`язок з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено інкриміноване адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.
Крім того, при перевірці доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати не тільки час і місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди і причетність цієї особи до неї, а також час і місце вживання цією особою алкоголю після ДТП, і сам факт вживання алкоголю, який може бути підтверджений тільки результатами проведення огляду на стан сп`яніння, який в свою чергу повинен бути проведений відповідно до вимог зазначеної вище норми закону ст. 266 КУпАП.
Даних положень закону, при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП в повній мірі не дотримано, оскільки такі висновки не відповідають фактичним обставинам.
Повідомлення на лінію 102 ОСОБА_2 було здійснено о 22.04.2025 року о 09:10 год., тобто на момент здійснення повідомлення, транспортний засіб RENAULT KANGO вже був пошкоджений. ОСОБА_2 повідомив суду, що не знає точний час, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, оскільки його не було вдома, хоча в письмових поясненнях вказував, що ОСОБА_1 до нього приїхав 21.04.2025 року о 23:00 год. та навмисно ударив його транспортний засіб. Потім ОСОБА_2 в судовому засіданні сказав, що навмисно оговорив ОСОБА_1 , щоб посилити його ситуацію. ОСОБА_1 пояснює, що дорожньо-транспортна пригода сталася 21.04.2025 року, проте о 15:00 год, після сварки із ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_2 дома не було, він поїхав додому. Потім він телефонував ОСОБА_2 , щоб залагодити конфлікт. ОСОБА_2 на телефонний дзвінок не відповів. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 308501 від 22.04.2025 року, зазначено, що згідно до показань приладу Драгер, ОСОБА_1 22.04.2025 року перебував у стані алкогольного сп`яніння о 13:14 год. (згідно роздруківки тесту Драгеру). ОСОБА_1 факт вживання ним алкогольних напоїв не заперечує. 
Проте, це не є достатнім для безсумнівного висновку щодо доведеності вживання особою, яка керувала транспортним засобом після ДТП алкоголю, оскільки в протоколі не встановлено час і місце вживання алкоголю ОСОБА_4 .
Недоведеність винуватості особи, в силу вимог ст. 9 КУпАП свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення і відповідно складу правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення Формулювання викладу об`єктивної сторони адміністративного правопорушення та кваліфікації дій повинно бути детально конкретизовано і чітко відображати формулювання складу адміністративного правопорушення, визначеного нормою КУпАП, що є гарантією права особи на захист від обвинувачення.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (п. 4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.88 року (п. 146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно усталеної судової практики сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
При цьому, апеляційний суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких дії.
Проте, необхідність дотримання вимог ст.62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог ст. 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає апеляційному суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту порушення ОСОБА_1 п.2.10 є ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП.
Тому постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП – скасувати.
Провадження у справі у цій частині - закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-4, ст. 124, КУпАП, в частині накладення стягнення - змінити. Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
В частині стягнення судового збору, постанову – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова