ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 643/14726/25
провадження № 22-ц/818/750/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Пилипчук Н.П., Савенка М.Є.
сторони справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2025 року ухвалене у складі судді Семенової Я.Ю.,-
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 ТОВ «Глобал Спліт» ( надалі ТОВ) звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №96648446000 від 13.08.21020 у розмірі 59 260,56 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422, 40 грн.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначено, що 13.08.2020 між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №96648446000 та відповідачці встановлений кредитний ліміт – 20 000, 00 грн, який був змінений до 24 000,00 грн, а 11.07.2022 був змінений термін дії ліміту до 05.09.2024. Зазначив, що 25.06.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ укладено Договір Факторингу №277, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеними між кредитором та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ. Посилався, що 04.07.2024 АТ «Укрсиббанк» направив ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав йому вимоги за кредитним договором №96648446000 від 13.08.2020 та 09.01.2025, 22.07.2025 ТОВ направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про необхідність сплати заборгованості по кредиту протягом 30 календарних днів. Роз`яснено, що у разі невиконання цієї вимоги, ТОВ «Глобал Спліт» буде вимушено звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. При цьому сума боргу буде збільшена до загальної суми заборгованості у розмірі 59 260,56 грн. У зав`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 27.08.2025 у позичальника утворилась загальна сума простроченої заборгованості за Договором №96648446000 від 13.08.2020 у розмірі 59 260,56 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом -28 668,05 грн; простроченої заборгованості за відсотками - 30 592,51 грн; простроченої заборгованості за комісією - 0,00 грн; пені та штрафів - 0,00 грн.
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором у сумі 38 116,23 грн та судовий збір в розмірі 1 558,09 грн.
Рішення мотивовано тим, що позивачем надано до суду належні докази на підтвердження факту укладення кредитного договору та переходу від первісного кредитора до позивача права вимоги за вказаним кредитним договором. Проте, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 05.09.2022 року, а тому з 06.09.2022 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв. Враховуючи те, що відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, суд приходить дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 38 116,23 грн.
Не погодившись з рішенням суду ТОВ звернулось з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення відсотків з договором після 05.09.2022 року. Підписанням договору-анкети від 136.08.2020 та паспорту споживчого кредиту, відповідач погодилась з усіма умовами в тому числі щодо нарахуванням процентів за користування кредитом. Відповідно до п.2.2.3 договору викладені основні умови кредитування зокрема реальна річна процентна ставка по кредиту – 60% та загальна вартість кредиту – до 110 001 грн. Відповідно до п.2.14 передбачена пролонгація договору. Крім того до позовної заяви подано виписку про рух коштів, що підтверджує як факт видачі кредитних коштів, так і нарахування відсотків, тобто наявну заборгованість за кредитним договором.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справ, що 13.08.2020 року між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» було підписано Анкету-договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 96648446000.(а.с.42-43)
Відповідно до п. 1.1. Договору Банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шопінг картка 55 gracе», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, поточний рахунок, який обслуговується відповідно до цього договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 р. (з усіма змінами та доповненнями розміщених на сайті www.my.ukrsibbank.com. Поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України.
Згідно з п.2.1. Договору Банк встановлює ліміт кредитування у розмірі 20000 грн. Строк дії ліміту кредитування – з дати укладення договору по 05.09.2022.
У п. 2.1.4 Договору викладені умови обслуговування ліміту кредитування: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних – 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних – 55%, пільговий період для погашення заборгованості – до 56 днів.
Зі змісту п. 2.1.5. Договору вбачається, що сторони дійшли згоди щодо сукупної вартості ліміту кредитування, зокрема: розрахунок карткою в терміналі – 50 000 грн, розрахована Банком мінімальна сума повернення карткового рахунку – 3 230 грн, з них: на погашення процентів та комісій – 1 147 грн, на зменшення строкової заборгованості – 2 084 грн, загальна вартість ліміту кредитування – 77 520 грн, реальна процентна ставка ліміту кредитування – 55%.
У п. 2.2.3 Договору викладені основні умови кредитування: сума – до розміру доступного ліміту; строк – до 24 міс, процентна ставка, % річних – 0,001%, комісія за управління кредитом, % річних – до 5%, максимальна сума платежу за розрахунковий період – 4 584 грн, проценти за користування – до 1 грн/міс, комісія за управління кредитом – 2 500 грн/міс/, реальна річна процентна ставка по кредиту – до 60%, загальна вартість кредиту – до 110 001 грн.
Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 власноручно.
26.06.2024 року між АТ «Укрсиббанк» (клієнт) та ТОВ «Глобал Спліт» (фактор) укладено договір факторингу №277 відповідно до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором. Відповідно до п.2.2 права вимоги які клієнт відступає Фактору за цим договором , передаються відповідно до реєстру боржників , який підписується сторонами у паперовому вигляді (а.с.20-22).
Згідно з п. 3.1.-3.4. договору факторингу сума фінансування становить 1 867 636,83 грн. Фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування одним платежем не пізніше дати підписання сторонами цього договору. Сума фінансування перераховується фактором на рахунок клієнта АТ «Укрсиббанк», рахунок № НОМЕР_2 .
Пунктом 4.1. вказаного вище договору визначено, що право власності на права вимоги вважаються такими, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлення прав вимог у фактора виникає у моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги (Додаток №2 до цього Договору).
Факт сплати ТОВ коштів за вказаним договором в сумі 1 867 636,83 грн підтверджується копією платіжної інструкції №232 від 25.06.2024 (а.с. 83 зворот).
25.06.2024 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ підписали акт приймання-передачі права вимоги (а.с. 26).
10.07.2024 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ уклали додаткову угоду №1 до договору факторингу №277 від 25.06.2024, згідно з якою АТ «Укрсиббанк» підтверджує, що на виконання п. 4.3 Договору здійснив розсилку інформаційних повідомлень через операторів мобільного зв`язку у вигляді SMS боржникам (а.с. 27-29).
26.09.2024 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу №277 від 25.06.2024, згідно з якою АТ «Укрсиббанк» підтверджує, що на виконання п. 4.3 Договору здійснив розсилку інформаційних повідомлень через операторів мобільного зв`язку у вигляді SMS боржникам, у тому числі ОСОБА_1 (а.с. 30-39).
Згідно з Реєстром Боржників від 25.06.2024 до договору факторингу №277 від 25.06.2024, ТОВ «Глобал Спліт» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №96648446000, на суму 59 260,56 грн, з яких: 28 668,05 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 30 592,51 грн - заборгованість за відсотками. Зазначено, що кредитний договір №96648446000 було укладено 13.08.2020, дата надання кредиту – 15.12.2021, сума ліміту кредитування – 24 000,00 грн (а.с. 94-100).
АТ «Укрсиббанк» було направлено ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимог №40380 від 04.07.2024 (а.с. 76-77).
Як убачається зі змісту розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , складеної ТОВ «Глобал Спліт», заборгованість останньої за Кредитним договором №96648446000 від 13.08.2020 станом на 27.08.2025 становить 59 260,56 грн, з яких: 28 668,05 грн – прострочена заборгованість за основною сумою боргу; 30 592,51 грн – прострочена заборгованість за відсотками (а.с. 40).
Згідно даних виписки про рух коштів по рахунку картки з лімітом за розрахункові періоди з 11.08.2020 – 10.01.2024, виписки за картковим рахунком клієнта за період з 01.01.2024 по 24.06.2025 станом на 24.06.2024 заборгованість відповідачки за кредитним договором становила: за основним боргом – 28668,05 грн, за нарахованими відсотками – 30592,51 грн(а.с.47-74).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
За змістом вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.
За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи вище викладене колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підтвердження факту укладення кредитного договору саме на тих умовах що викладені у договорі, оскільки відповідачем власноручно підписано анкету-договір від 13.08.2020 року та переходу права вимоги за вказаним договором від первісного кредитора до позивача.
Щодо тверджень апелянта про правомірність нарахування ним відсотків понад строк дії кредитного договору, колегія суддів зазначає.
Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).
Відповідно до п.2.1.1 договору-анкети №96648446000 від 13.08.21020 визначено що строк кредитного договору до 05.09.2022 року.
Відповідно до п.2.14 договору визначено що договір укладається на невизначений строк.
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» у ч.1 ст.12 визначено перелік умов які повинен містити договір зокрема повинна міститься обов`язкова інформація про порядок повернення кредиту, графік платежів, кількість, розмір та періодичність внесення платежів тощо. Це фактично вимагає визначення строку користування кредитом і строків платежів, що є частиною суттєвих умов договору.
Судова колегія зазначає що відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Відповідно до ч. 7 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» - зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.
Положення абзацу другого цієї частини не поширюються на продовження строку користування кредитом за договором про споживчий кредит у формі кредитування банківського рахунку або кредитної лінії, яка надається банком. Договір про споживчий кредит у формі кредитування банківського рахунку або кредитної лінії, яка надається банком, у разі наявності умови про можливість продовження строку користування кредитом, повинен передбачати право споживача на безоплатну відмову від продовження строку користування кредитом за таким договором. Банк зобов`язаний повідомити споживача про продовження строку користування кредитом відповідно до вимог цієї частини не пізніше 30 календарних днів до дати такого продовження. Банк зобов`язаний повідомити споживача про продовження строку користування кредитом згідно з вимогами, встановленими Національним банком України.
В матеріалах справи відсутні докази того що банк належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення боржника про продовження строку кредитування.
Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Отже відповідно до вказаних норм п.2.14 договору є нікчемним оскільки суперечить як іншим умовам вказаного договору, зокрема п.2.1.1 де чітко визначено строк кредитування та суперечить Закону України «Про споживче кредитування» який встановлює обов`язок для кредитора визначити строк користування кредитом і строк здійснення платежів, що є частиною суттєвих умов договору.
Враховуючи викладене колегія судді не погоджується із доводами апелянта щодо правомірності нарахування процентів понад встановлений строк кредитного договору.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить обґрунтованого висновку, що кошти, які були неправомірно нараховані відповідачу, як відсотки за користування кредитом після закінчення строку дії договору (після 05.09.2022), мають бути вирахувані з суми заборгованості за відсотками, а тому повністю погоджується із висновками суду першої інстанції та розрахунком заборгованості який суд першої інстанції навів у рішення, за яким заборгованість за простроченою заборгованістю за відсотками становить 9 448,18 грн (30 592,51 – 21 144,33 = 9 448,18).
З огляду на наведене вище, загальна сума заборгованості за кредитним договором №96648446000 від 13.08.2020, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 38 116,23 гривень (28 668,05 грн – прострочена заборгованість за основним боргом, 9 448,18 грн – прострочена заборгованість за відсотками).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» - залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:  О.Ю. Тичкова

Судді:   Н.П. Пилипчук

М.Є. Савенко