Справа № 605/2/26
ВИРОК
Іменем України
17 лютого 2026 року		

Підгаєцький районний суд 
Тернопільської області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання    ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №605/2/26 про обвинувачення

ОСОБА_3 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Підгайці Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, 
за участю учасників судового провадження:
прокурора       ОСОБА_4 
обвинуваченого       ОСОБА_3 
захисника       ОСОБА_5 
потерпілих        ОСОБА_6 
ОСОБА_7 
ОСОБА_8 

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2025 року близько 20 години 40 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_9 та іншими трьома невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, перебували у громадському місці, а саме у приміщенні бару-ресторану “Кювет”, що за адресою АДРЕСА_3 , де на підставі договору оренди від 01 квітня 2025 року здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець – потерпіла ОСОБА_6 .
Надалі, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Так, обвинувачений, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на вчинення хуліганський дій з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський прядок в частині забезпечення спокійних та безпечних умов роботи громадян, відвідувачів закладу, що виразилось в ігноруванні існуючих елементарних правил поведінки, моральності та добропристойності, проявляючи явну неповагу до суспільства, поводячись нахабно, зухвало та агресивно, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки та моральності у суспільному житті, виражаючи елементи вседозволеності та зверхності, бажаючи протиставити себе встановленим у суспільстві нормам, самоутвердитися за рахунок цього та прагнучи показати свою зневагу до інших людей, що супроводжувалась особливою зухвалістю, маючи на меті показати свою винятковість, з нікчемного приводу, а саме з причини, що для нього та його компанії працівники закладу начебто занадто довго виконують замовлення, розуміючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виконують трудові обов?язки, почав висловлюватися до персоналу вказаного закладу, а саме офіціанта ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , нецензурною лайкою, погрозами застосування до них фізичного насильства та погрозами пошкодження майна закладу.
У подальшому, близько 21 години 20 хвилин із вулиці в приміщення бару-ресторану “Кювет” зайшов чоловік ОСОБА_6 – потерпілий ОСОБА_7 , який підійшов до ОСОБА_10 та ОСОБА_3 та зробив їм зауваження з приводу непристойної поведінки і вказав вибачитися за свої дії перед ОСОБА_6 .
Ігноруючи зауваження ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , продовжуючи свої хуліганські дії, керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що вони діють в присутності сторонніх осіб, не реагуючи на зауваження потерпілого ОСОБА_7 , з хуліганських спонукань, безпричинно почали хапати ОСОБА_7 руками за верхній одяг, руки, обмежуючи його рухи, після чого ОСОБА_3 , усвідомлючи суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, раптово наніс йому два удари кулаком правої руки в обличчя зліва, від чого останній відчув фізичний біль, у результаті чого між ними виникла бійка.
Після цього, продовжуючи свої протиправні хуліганські дії, не реагуючи на зауваження працівників бару-ресторану “Кювет”, переслідуючи мету самоствердження, бажаючи возвеличитись за рахунок явної переваги у своїй фізичній силі над працівниками закладу та ОСОБА_7 , які в силу своїх фізичних даних не могли чинити їм належний опір, а також незважаючи на те, що присутні з їх компанії, невстановлені на даний час особи чоловічої статі, та працівники закладу ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , намагалися принити конфлікт, відтягуючи в сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , останні, діючи групою осіб, продовжували наближатися до ОСОБА_7 з метою нанесення йому тілесних ушкоджень, таким чином хаотично перемістилися приміщенням вказаного закладу до барної стійки, надалі в коридор біля туалету, затиснувши ОСОБА_7 до стіни, тим самим обмежуючи його рухи, разом та почергово умисно наносили удари руками та колінами ОСОБА_7 , яких було не менше десяти, зокрема в область обличчя, голови та тулуба, спричинивши йому таким чином тілесні ушкодження у вигляді синців. 
Крім цього, в ході вчинення хуліганських дій ОСОБА_3 та ОСОБА_11 пошкодили майно бару-ресторану “Кювет”, а саме зламали змішувач умивальника в коридорі, пошкодили ручку замка дверей кухні, розбили 10 тарілок, 3 салфетниці, 2 горщика для вазонів, пошкодили 1 рослину - вазон, чим спричинили власнику бару-ресторану “Кювет” ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 8440 гривень, в результаті чого вказаний заклад припинив свою роботу та був зачинений.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Під час досудового розслідування 31 грудня 2025 року між прокурором та підозрюваним, в присутності його захисника, за письмової згоди потерпілих, було укладено угоду про визнання винуватості, яку разом із обвинувальним актом направлено до суду. 
Відповідно до вищезазначеної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні. Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, із звільненням останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Згідно п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4 п.1, абзацу 2 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
ОСОБА_3  обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди, в порядку передбаченому статтями 468-475 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_3  пояснив, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним і прокурором.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні пояснила, що угода про визнання винуватості добровільно укладена між нею та підозрюваним ОСОБА_3 , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вона розуміє, що для неї наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження прав на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України.
Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст.470 КПК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, що ОСОБА_3 раніше не судимий, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодуваа завдану шкоду, активно сприяв розкриттю злочину, є інвалідом війни ІІ групи, нагороджений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України “Золотий Хрест”, а також, що у його діях відсутні обставини, які обтяжують покарання.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що угоду про визнання винуватості укладену між сторонами, необхідно затвердити і призначити обвинуваченому покарання, передбачене ч.2 ст.296 КК України, узгоджене ними.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 370, 373, 374, 392-395, п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4, 5 ст.469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 грудня 2025 року укладену між прокурором в кримінальному провадженні – начальником Підгаєцького відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 та підозрюваним – ОСОБА_3 , у присутності його захисника ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст.296 КК України – у виді 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу залишити попередній – цілодобовий домашній арешт.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і обвинуваченому.
Головуючий: 

Головуючий:	  	ОСОБА_1