Справа № 522/24426/25 Провадження № 2/522/1964/26	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути заборгованість у розмірі 29 459,45 гривень а також здійснити розподіл судових витрат.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 10 липня 2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0636028986, за яким товариство зобов`язалося надавати фінансову послугу з надання грошей у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Сторони погодили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000,00 в межах строку дії договору – 36 місяців, максимальна відсоткова ставка ставка 1,75% щоденно.
Позивач стверджує, що договір був укладений дистанційно, в електронній формі, шляхом акцепту пропозиції (оферти) з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що, згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Кредитні кошти були належним чином перераховані відповідачу, чим кредитодавці виконали свої зобов`язання (ст. 1054 ЦК України).
Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення основної суми позики та сплати процентів у встановлений строк, що є порушенням умов договорів та норм ст. 1049, 1054, 526 ЦК України.
14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №14-07/21, за яким клієнт зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язався здійснити фінансування в порядку, визначеному цим договором та прийняти право грошової вимоги до боржників, та за яким було відступлене право вимоги до ОСОБА_1 за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10.07.2019 №0636028986, що підтверджується копією реєстру боржників до договору факторингу.
10 січня 2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 10-01/2023, за яким в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитор, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги до боржників, та яким було відступлене право вимоги до ОСОБА_1 за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10.07.2019 №0636028986, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню, становить 29 459,45 грн. і включає:
Заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту): 3 499,99 грн.
Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги: 25 959,46 грн.
Позивач просить суд стягнути зазначену суму, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, на підставі ст. 526, 610, 611, 625, 1049, 1054 ЦК України та умов укладених договорів.
Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позові просив проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
10 липня 2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0636028986, за яким товариство зобов`язалося надавати фінансову послугу з надання грошей у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Сторони погодили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами в межах строку дії договору – 36 місяців.
Згідно п.1.5 Договору, загальний розмір кредитної лінії становить 20 000,00 гривень.
У п.1.6. Договору визначено, що максимальна відсоткова ставка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості та становить 1,75%.
У пункту 3.1.1 Договору сторони погодили, що другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транші) надаються позчальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заяви анкети та додатку №4 до цього договору. В заявці-анкеті на отримання другого та наступних траншів зазначається сума кредиту, строк користування, у додатку №4 - відсоткова ставка за кожен день користування, річна відсоткова ставка, загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка та інше.
03 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ІНФІНАНС» із заявкою-анкетою, у якій просив надати йому кредит у розмірі 3 500,00 гривень, термін кредиту – 30 днів.
Згідно додатку (пропозиція надання 7 траншу кредиту згідно заявки-анкети №2628540430 від 03.02.2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0636028986 від 10 липня 2019 року).
У пропозиції були визначені основні умови кредити (траншу), зокрема, розмір кредиту – 3 500,00 гривень, строк користування кредитом – 30 днів, відсоткова ставка – 1,75% за день.
Відповідно до п.3.5. Договору, сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п.1.15 Договору, зобов`язання позичальника за цим договором продовжується на весь строк користування кредитом.
У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
На підтвердження того, що ТОВ «ІНФІНАНС» виконало перед ОСОБА_1 зобов`язання за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10 липня 2019 року №0636028986, позивачем надано лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 07.07.2025 року №8819_25707143521, зі змісту якого вбачається, що 03.02.2020 року на картку № НОМЕР_1 було перераховано грошову суму у розмірі 3 500,00 гривень.
14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №14-07/21, за яким клієнт зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язався здійснити фінансування в порядку, визначеному цим договором та прийняти право грошової вимоги до боржників, та за яким було відступлене право вимоги до ОСОБА_1 за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10.07.2019 №0636028986, що підтверджується копією реєстру боржників до договору факторингу.
10 січня 2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 10-01/2023, за яким в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитор, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги до боржників, та яким було відступлене право вимоги до ОСОБА_1 за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10.07.2019 №0636028986, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки
Судом встановлено, що відповідач своєчасно не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Таким чином, у порушення умов кредитних договорів, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаними договорами - не виконав. 
Доказів зворотного відповідачем надано – не було. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10 липня 2019 року №0636028986 становить 29 459,45 гривень та складається з:
заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту): 3 499,99 грн.
заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги: 25 959,46 грн.
Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Що стосується вимоги про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також, чинним законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
В даному випадку позивач підтверджує понесення ним витрат на професійну правничу допомогу підтверджуються наступними доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги , актом про надання юридичної допомоги.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 та правової позиції Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 року по справі №275/150/22, у розумінні положень ч.5 ст.141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Враховуючи задоволення позову, а також беручи до уваги, що відповідачем не подано заяву про зменшення судових витрат суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат у розмірі 13 000 грн. на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 205, 207, 526, 610, 626, 638, 1046, 1047, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» ст.ст. 10-13, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд –
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10 липня 2019 року №0636028986 у розмірі 29 459 (двадцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 45 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) судові витрати: судовий збір в розмірі 3 028,00 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У зв`язку із відсутністю електропостачання, повний текст рішення суду виготовлений 18 березня 2026 року.

Суддя          Р. Д. Абухін
12.03.2026