Справа № 464/2491/26
пр.№ 2-а/464/31/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді – БЕСПАЛЬОК О.А.,
секретар судових засідань - БРИНОШ А.Я.,
з участю представника позивача – ГРИГОРЧУК Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом 

ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Адвокат Григорчук Н.В. через систему «Електронний суд» в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області про скасування постанови серії ЕНА №6947757, винесеної 01 квітня 2026 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.123 КУпАП та закриття провадження у адміністративній справі.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач 01 квітня 2026 року, керуючи автомобілем, виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», здійснивши повну зупинку та переконавшись у безпечності руху, після чого продовжив рух. Попри це, працівниками поліції його було зупинено та притягнуто до адміністративної відповідальності за нібито невиконання вимог вказаного знаку, з накладенням штрафу. Позивач заперечує факт вчинення правопорушення, вказує на відсутність будь-яких доказів з боку поліції, а також на невідповідність зазначених у постанові обставин дійсності, зокрема щодо наявності залізничного переїзду за вказаною адресою. У зв`язку з цим позивач просить скасувати постанову, закрити провадження у справі та стягнути сплачений судовий збір.
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року позов залишено без руху.
14 квітня 2026 року позивач усунув недоліки позову.
Ухвалою суду від 14 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 23 квітня 2026 року.
20 квітня 2026 року представник відповідача ГУНП у Львівській області Григорчук Н.В. подала відзив на позовну заяву з відеозаписом події. У задоволенні позову просила відмовити. Вказала, що під час патрулювання в с.Давидів Львівського району Львівської області інспектором було безпосередньо виявлено порушення позивачем вимог дорожнього знаку 2.2 ПДР України при проїзді через залізничний переїзд, у зв`язку з чим транспортний засіб було зупинено та винесено оскаржувану постанову. На підтвердження правомірності дій інспектора надано відеозапис з нагрудної камери, який фіксує факт правопорушення, наявність залізничного переїзду, а також пояснення позивача. Крім того, зазначено, що позивачу було роз`яснено права, він отримав копію постанови та підписав її. Також відповідач вказує, що позивач добровільно сплатив штраф, чим фактично погодився з вчиненням правопорушення. У зв`язку з наведеним відповідач вважає постанову законною, а доводи позову — суб`єктивними та спрямованими на уникнення відповідальності. Просить справу розглянути у відсутності сторони відповідача. 
23 квітня 2026 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, за змістом яких остання зазначає, що дорожня розмітка та дорожній знак 2.2 відсутні за адресою по вул.Зелена у с.Давидів Львівського району, Львівської області, що підтверджується скріншотом карти с.Давидів, на якому чітко видно залізничну колію Львів-Ходорів та вул.Зелену, яка розташована на відстані близько 300 метрів від залізничного переїзду.
Представник позивача, в режимі відеоконференції, позов підтримала та надала пояснення аналогічні змісту позову та додаткових пояснень, просила такий задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності. 
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку про наступне.
Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №6947757 від 01 квітня 2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, капітаном відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області Бабієм В.А. накладено штраф на ОСОБА_2 в розмірі 340 гривень за не виконання вимог дорожнього знаку 2.2 та порушення п.п.20.2 ПДР України. 
Пунктом п.20.2 ПДР України передбачено, що під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками та сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками та дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).
Згідно дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без запинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
Частиною 1 ст.123 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно оскаржуваної постанови, 01 квітня 2026 року о 17 год. 43 хв. по вул.Зелена, 1 у с.Давидів ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 проїз без зупинки заборонено та проїхав зілізничний переїзд не зупинившись, чим порушив п.20.2 ПДР України.
Обгрунтовуючи позов, позивач покликається на відсутність доказів вчинення ним правопорушення та залізничного переїзду за вказаною адресою.
Проте, на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозапис з нагрудних камер поліцейського, на якому зафіксовано, що за вказаною адресою, де було здійснено зупинку транспортного засобу позивача наявний залізничний переїзд, а також пояснення позивача, який на запитання інспектора «Чому не встали на знак?» відповів, що «Перше думав їхати перед тим на право, потім різко змінив, побачив, що під`їжджає машина тому проїхав». 
Також встановлено, що поліцейським дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що підтверджується матеріалами відеофіксації та власноручним підписом позивача в оскаржуваній постанові.
Відповідно до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Відтак, суд вважає, що доводи позивача зводяться до незгоди із оскаржуваною постановою відповідача та зазначеними у ній фактичними обставинами адміністративного правопорушення, оскільки позивачем не доведено протиправність оскаржуваної постанови відповідача.
Також доводи позивача щодо відсутності залізничного переїзду, за адресою, зазначеною у постанові, не спростовують встановлених судом обставин, підтверджених відеозаписом, а свідчать лише про наявність неточності у зазначені адреси місця події, однак неточне формулювання саме по собі не є безумовною підставою для скасування постанови. 
За наведених обставин, суд вважає, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у визначений законом спосіб.
Позивач жодних доказів своєї невинуватості як на місці вчинення правопорушення так і під час судового розгляду не надав.
Разом з тим, доводи відповідача про те, що сплата позивачем штрафу свідчить про визнання ним факту вчинення адміністративного правопорушення, суд відхиляє як безпідставні, оскільки зазначене не є безумовним підтвердженням вини особи та не свідчить про її згоду з обставинами, викладеними в оскаржуваній постанові. Така сплата може бути зумовлена, зокрема, прагненням уникнути додаткових витрат часу, застосування заходів примусового виконання чи інших негативних наслідків. 
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивачки, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.241-246,286 КАС України суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити. 
Рішення може бути оскаржено згідно з ч.4 ст.286 КАС України протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду з урахуванням Перехідних положень КАС України. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.
Рішення набирає законної сили в порядку ст.272 КАС України.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК