Суддя ОСОБА_1 
Справа № 644/3635/26
Провадження № 1-кп/644/742/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 р. м. Харків

Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
розглянувши матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026221180000277 від 03.03.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно працевлаштованого у КП «ТМРСР» на посаді начальника теплового району, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, 
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

28.01.2026 о 20 год. 23 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля терміналу АТ КБ «Приватбанк» САНА9153 в приміщенні торгівельної зали супермаркету «Клас» за адресою: м. Харків, вул. 92 Бригади, буд. 29, діючи в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX в Україні з 05:30 24.02.2022, строк якого неодноразово продовжено, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав із купюроприймача вказаного терміналу грошові кошти в сумі 12500 грн., які належали потерпілому ОСОБА_5 , який залишив їх у вищевказаному терміналі. Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 діючи умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрав грошові кошти, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на суму 12500 грн.
У зв`язку із вищенаведеним, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, визнавши обставини, викладені в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що він щиро розкаюється у вчиненому. Він дійсно взяв чужі кошти з терміналу та спочатку подумав, що це «мана небесна». Потім, прийшовши додому, він зрозумів, що це велика сума коштів і він вирішив чекати дзвінка з банку, щоб повернути кошти. Приблизно через півтора місяці після цього, коли з ним вийшов на контакт слідчий, він повернув ці самі кошти потерпілому.
Потерпілий ОСОБА_5 надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти спрощеного розгляду обвинувального акту. Учасники справи, які були присутні в судовому засіданні, не заперечували проти розгляду справи без участі потерпілого.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4  у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, а судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4  правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд, врахувавши визнання обвинуваченим всіх обставин, які викладені у обвинувальному акті, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4  у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4  суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4  покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працевлаштований, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога чи психіатра, вину визнав.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, суд не встановив. 
На підставі викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який офіційно працює, має постійне місце проживання, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням частини 1 статті 69 КК України у вигляді обмеження волі на строк два роки.
Застосування частини 1 статті 69 КК України під час призначення покарання за інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення суд вбачає можливим та необхідним з огляду на щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та добровільне відшкодування ним завданого збитку (повернення потерпілому всієї суми коштів). При цьому, суд враховує, що обвинувачений згідно з його показаннями протягом більше ніж одного місяця з часу вчинення крадіжки не витрачав викрадені кошти та чекав нагоди для повернення коштів. Ці обставини свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого правопорушення. 
З урахуванням відсутності у обвинуваченого судимостей, а також навіть відсутності відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без реального відбуття ним покарання у виді обмеження волі, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком. Також суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки у відповідності з ч. 1 ст. 76 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.
Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати відсутні. Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України. 
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, ст. 373, ст. 374КПК України, суд, -
УХВАЛИВ: 

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Не обирати запобіжний захід щодо  ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.
Речові докази: CD-R диск із написами: «ЄРДР-277», «вх.6993046-ВБ», «№ N101XG14D8010873A2», вилучений в ході проведення тимчасового доступу до речей і документів АТ КБ «Приватбанк», та флеш-накопичувач microSD «Kingston» 32 GB із відеозаписом з камери відеоспостереження, що розташована в приміщенні супермаркету «Клас» за адресою м. Харків, вул. 92 Бригади, буд. 29 за 28.01.2026 - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. 
На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_6