Дата документу 14.04.2026 Справа № 335/1363/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 335/1363/25  Головуючий у І інстанції: Алєксєєнко А.Б.
Провадження № 22-з/807/39/26 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого: Полякова О.З.,
суддів: Гончар М.С.,
Кухаря С.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника  ОСОБА_1 – адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А: 

У лютому 2025 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Тивоненка Д.Р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , МТСБУ про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя 13 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 107944,95 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн, а всього стягнуто 112944,95 грн.
Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди та розміром страхового відшкодування в сумі 41810,12 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 903,57 грн.
Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 334,46 грн.
Додатковим рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10950 грн, з МТСБУ на користь ОСОБА_1 – судові витрати в розмірі 4050 грн.
Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями суду, МТСБУ подало апеляційну скаргу.
Не погоджуючись із вищезазначеним додатковим рішенням суду,  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Тивоненка Д.Р. також подав апеляційну скаргу.
Постановою колегії суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2026 року зазначені апеляційні скарги залишені без задоволення, рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя 13 листопада 2025 року та додаткове рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2025 року – без змін.
06 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника  ОСОБА_1 – адвоката Тивоненка Д.Р.про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання розподілу судових витрат на правничу допомогу, понесену позивачем, у зв`язку з переглядом апеляційним судом оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою МТСБУ та подачею відзиву на цю апеляційну скаргу, в розмірі 18000 грн.
Перевіривши доводи заявника, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
То ж домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).
В обґрунтування витрат на правову допомогу в розмірі 18000 грн, понесених на правову допомогу в апеляційному суді, до відзиву на апеляційну скаргу адвокат Тивоненко Д.Р. надав: копію Акта № 3 надання послуг до Договору № 10/08 про надання правової допомоги від 09.01.2026 (т. 2 а.с. 201), відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв, а АБ «Данила Тивоненка «Пріоритет» в особі керуючого Тивоненка Д.Р. виконав такі послуги: складання апеляційної скарги, подається в Запорізький апеляційний суд, позивач – клієнт, відповідач-1 – Шечун О.С., відповідач 2 – МТСБУ на додаткове рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2025 у справі № 335/1363/25 – 3 год – 6000 грн; складання відзиву, подається в Запорізький апеляційний суд, позивач – клієнт, відповідач-1 – ОСОБА_3 , відповідач 2 – МТСБУ на подану МТСБУ апеляційну скаргу на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2025 та додаткове рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2025 – 3 год – 6000 грн; представництво інтересів клієнта у суді адвокатами Тивоненком Д.Р. та Хомутовим Г.В. – 6000 грн. Загальна сума – 18000 грн.
Крім того, матеріали справи містять копію Договору № 10/08 про надання професійної правничої допомоги від 10.08.2023, укладеного між АБ «Данила Тивоненка «Пріоритет» в особі керуючого Тивоненка Д.Р. та ОСОБА_1 (а.с. 48-50), відповідно до умов якого обсяг правничої допомоги, розмір гонорару і порядок його сплати визначається у додатках до нього; копію додатку № 1 від 08.02.2025 до Договору № 10/08, в якому сторони погодили такий перелік та вартість послуг за Договором від 10.08.2023: консультація щодо можливості та доцільності вирішення справи в судовому порядку, у тому числі: проведення двох зустрічей з Клієнтом, попереднє вивчення та аналіз наданих Клієнтом документів, добірка та аналіз норм чинного законодавства щодо спірних правовідносин, вивчення судової практики Верховного Суду (…) – 3 год – 3000 грн; складання будь-яких заяв, клопотань, запитів – від 2000 грн; складання позовної заяви (подається до Орджонікідзевського районного осуду м. Запоріжжя)… – 7 год – 7000 грн; складання відповіді на відзив на позовну заяву – від 6000 грн; підготовка до подачі заяви про вжиття заходів забезпечення позову та позовної заяви до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд», у тому числі: роздрукування позову, добірка та сканування письмових документів для додавання до позову, завіряння копій документів – 4 год – 4000 грн; представництво інтересів клієнта в суді в одному судовому засіданні незалежно від його тривалості та виду – 3000 грн; перегляд справи в суді апеляційної інстанції – від 10000 грн; перегляд справи у Верховному Суді – від 20000 грн.
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості вважає, що заявлені представником відповідача суми є надмірними та не співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню в суді апеляційної інстанції необхідно зменшити.
Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу під час розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів також враховує відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Тивоненка Д.Р., виходячи із засад розумності та справедливості, доходить висновку про необхідність зменшення суми, визначеної адвокатом з 18000 грн до 4000 грн, оскільки докази фактично понесених витрат саме в заявленому адвокатом розмірі не є підтвердженими і неминучими, отже, відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в апеляційному суді саме у визначеному адвокатом позивача розмірі. Оскільки в Акті № 3 надання послуг до Договору № 10/08 про надання правової допомоги від 09.01.2026 сторони погодили послугу зі складання апеляційної скарги, яка залишена судом без задоволення, а отже, не вплинула на результат розгляду цієї справи, апеляційний суд не вважає за доцільне покладати такі витрати на позивача.
При цьому колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правову допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді в розмірі 4000 грн забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
Враховуючи заперечення представника відповідача проти розміру витрат на правову допомогу, сплачених позивачем, колегія суддів доходить висновку про те, що представник позивача не довів, що визначений ним розмір правової допомоги повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності.
З огляду на вищезазначені обставини, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити заяву представника позивача у цій справі та ухвалити додаткове рішення про відшкодування судових витрат, а саме – витрат на правову допомогу у справі в сумі 4000 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА :

Заяву представника  ОСОБА_1 – адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково.
Ухвалити в цій справі додаткову постанову про стягнення судових витрат.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, яких він зазнав під час розгляду справи в апеляційному суді, в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий:

Судді: