Справа № 560/5948/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

04 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач), в якому просить: зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 , датовану 17 січня 2025 року, отриману відповідачем ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) засобами поштового зв`язку 04 лютого 2025 року.
Ухвалою від 18.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; ухвалено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до позовної заяви, позивач позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити з огляду на таке. 
Вказує, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 1 пункту частини 9 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (тут і далі - у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Зазначає, що 17 січня 2025 року склав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації і направив зазначену заяву з доданими документами до відповідача, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням. 
Стверджує, що станом на дату подання позову він не отримав жодної відповіді від відповідача, що, на думку позивача, є порушенням його прав. 
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, правом на подачу відзиву не скористався, а тому, суд, на підставі ч. 2 ст. 175 КАС України, вирішує спір за наявними матеріалами справи. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
У справі наявна копія заяви ОСОБА_1 від 17.01.2025 року, адресованої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якій позивач просить надати йому відстрочку від призову від мобілізаційної військової служби на підставі абзацу 1 пункту частини 9 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У заяві позначені додатки до вказаної заяви.
До позову долучено копію повідомлення про вручення, що підтверджує вручення поштового відправлення від ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 04.02.2025 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
Так, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII (тут і далі – у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Частина перша статті 23 Закону містить перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Порядок № 1487 у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Цим Порядком, зокрема, передбачено обов`язок військовозобов`язаних повідомляти територіальні центри комплектування та соціальної підтримки про обставини, які можуть впливати на їх придатність до проходження служби та/або наявність підстав для відстрочки, а також порядок ведення військового обліку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (тут і далі – Порядок №560у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до пункту 57 Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним, які перебувають на військовому обліку в розвідувальних органах, СБУ, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказами керівників відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ утворюються відповідні комісії. Надання військовозобов`язаним відстрочок комісіями, утвореними в розвідувальних органах, СБУ, здійснюється відповідно до цього Порядку.
Питання надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації заброньованим на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, за підприємствами, установами і організаціями, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, комісією не розглядаються.
Крім цього, згідно пункту 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується автоматично, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних.
Перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється протягом п`яти днів у разі: подання військовозобов`язаним заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; видання указу Президента України про проведення мобілізації (продовження строку проведення мобілізації); надходження звернення органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування; отримання офіційної інформації (повідомлення) про втрату особою законних підстав для відстрочки.
У разі виявлення відсутності законних підстав у військовозобов`язаного для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (комісія Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) скасовує таку відстрочку протягом семи днів з дати виявлення відсутності законних підстав у військовозобов`язаного для відстрочки.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період заброньованим за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями, зазначеним у підпункті 1 пункту 1 додатка 5, надається на строк, визначений відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940; 2024 р., № 107, ст. 6790), або на строк, визначений відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами і організаціями відповідно до переліків посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2015 р. № 45, - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 р. № 12 і від 7 червня 2024 р. № 674.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, визнаним в установленому порядку особами з інвалідністю, надається на строк дії відповідних законних підстав, а особам, визнаним тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я, на строк, зазначений у постанові (рішенні) військово-лікарської комісії, але не більше ніж на 12 місяців.
Відстрочка посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, надається на строк їх перебування на відповідній посаді територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, зазначеним в абзаці другому пункту 58 цього Порядку (Центральним управлінням або регіональними органами СБУ чи відповідним підрозділом розвідувальних органів). У разі звільнення зазначених посадових (службових) осіб чи переведення на посаду, не зазначену в підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, відповідний орган державної влади, інший державний орган в одноденний строк інформує шляхом надсилання листа відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який оформив військовозобов`язаному відстрочку, для її анулювання, а також територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональний орган СБУ або відповідний підрозділ розвідувальних органів, у яких така особа перебуває на військовому обліку.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, зазначеним у підпункті 24 пункту 1 додатка 5, надається на строк, визначений законодавством, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, зазначеним у підпункті 1 пункту 2 додатка 5, надається на семестр, але не більше ніж на шість місяців.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, зазначеним у підпункті 2 пункту 2 додатка 5, надається до завершення навчального року, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, зазначеним у підпунктах 3-5 пункту 2 додатка 5, надається на строк дії відповідних законних підстав.
Довідка про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається військовозобов`язаним на строк дії відповідних законних підстав.
Відомості про надання або скасування відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період заносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у день оформлення довідки про надання відстрочки (додаток 6) або в день надсилання повідомлення про скасування відстрочки (додаток 10) засобами поштового зв`язку на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (за умови її уточнення) або адресу електронної пошти, зазначеної у заяві про надання відстрочки (додаток 4), або повідомлення засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
У разі неможливості провести перевірку наявності у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інших державних реєстрів або баз (банків) даних територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (Центральне управління або регіональні органи СБУ чи відповідний підрозділ розвідувальних органів) повідомляє такому військовозобов`язаному засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку про необхідність надання ним відповідних підтвердних документів для продовження раніше наданої відстрочки.
Щодо встановлення фактів надсилання позивачем відповідачу і отримання останнім зави ОСОБА_1 заяви про надання йому відстрочки від мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", то суд зазначає про таке.
Як вже зазначено вище, у матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 від 17.01.2025 року, адресованої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якій позивач просить надати йому відстрочку від призову від мобілізаційної військової служби на підставі абзацу 1 пункту частини 9 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У заяві позначені додатки до вказаної заяви.
У матеріалах справи також наявна копія повідомлення про вручення, що підтверджує вручення поштового відправлення від ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 04.02.2025 року.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
При цьому, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відзив на позов не подав.
Так само, як і не подав до матеріалів справи належні та допустимі докази на спростування тих обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги. 
За таких обставин і правових підстав, суд вважає доведеними ті обставини, що позивачем подано до відповідача заяву про надання ОСОБА_1 відстрочки від мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (і яка отримана відповідачем 04.02.2025 року).
Разом з тим, відповідачем жодного рішення за результатами розгляду поданої заяви позивача прийнято не було.
У постанові Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 280/6033/22 зазначено, що право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, територіальним центром комплектування та соціальної підтримки), і реалізація такого права можлива лише до моменту набуття статусу військовослужбовця.
Ця правова позиція підкреслює, що для набуття відстрочки необхідне не лише існування відповідних обставин, а й належне повідомлення про них ТЦК та СП та подання відповідних документів.
З урахуванням зазначеної правової позиції Верховного Суду, суд виходить з того, що право на відстрочку має бути реалізоване військовозобов`язаним через вчинення активних дій, зокрема, подання заяви з документами до відповідного ТЦК та СП.
У цій справі суд встановив, що позивач: склав заяву від 17.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; надіслав її рекомендованим поштовим відправленням; заяву було отримано відповідачем 04.02.2025 року, що підтверджується повідомленням про вручення.
Отже, позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо вчинення активних дій для реалізації права на відстрочку, повідомивши орган військового обліку про відповідні обставини.
Суд зазначає про те, що після отримання заяви позивача на відповідача, як на орган державної влади, було покладено спеціальний обов`язок, встановлений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та постановою Кабінету Міністрів України № 560, – розглянути документи позивача для надання відстрочки від призову та прийняти рішення про надання або відмову в наданні відстрочки.
Водночас, жодних доказів того, що: заяву було зареєстровано; її було розглянуто по суті; за результатами розгляду було ухвалено рішення та направлено відповідачеві, відповідач суду не подав.
Така пасивна поведінка відповідача свідчить про те, що він не виконав покладений на нього законом обов`язок розглянути заяву позивача у встановлений строк та прийняти рішення за результатами такого розгляду, що є бездіяльністю у розумінні пункту 1 частини першої статті 19 КАС України.
Позивач просить суд виключно зобов`язати відповідача розглянути його заяву від 17.01.2025 року, отриману 04.02.2025 року. 
Він не просить суд: безпосередньо надати йому відстрочку; скасувати будь-яке рішення; визнати протиправною бездіяльність відповідача окремою вимогою.
Суд, з урахуванням статті 2 та частини другої статті 245 КАС України, виходить з того, що не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень у вирішенні питання про надання відстрочки від призову по суті, оскільки це питання первинно віднесене до компетенції ТЦК та СП.
Водночас, встановивши, що відповідач не виконав обов`язку розглянути заяву позивача та надати йому відповідь, суд приходить до висновку, що належним і достатнім способом судового захисту у межах заявлених позовних вимог є: визнання протиправною бездіяльності Комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви позивача від 17.01.2025 року; зобов`язання Комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути по суті заяву позивача від 17.01.2025 року, отриману відповідачем 04.02.2025 року, з прийняттям відповідного рішення та повідомленням ОСОБА_1 про прийняте рішення.
Такий спосіб захисту: є необхідним для ефективного захисту прав позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень; узгоджується із завданнями адміністративного судочинства; не виходить за межі повноважень суду та не втручається у дискреційні повноваження відповідача.
Узагальнюючи викладене вище, суд дійшов таких висновків.
Позивач належним чином здійснив активні дії для реалізації свого права на відстрочку, подавши (через поштове відправлення) до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву від 17.01.2025 року.
Наявні у справі докази у сукупності підтверджують, що зазначена заява була отримана відповідачем 04.02.2025 року.
Відповідач не надав суду жодного доказу розгляду заяви позивача у строки, передбачені законом, та ухвалення за результатами такого розгляду рішення, а також не довів правомірності своєї бездіяльності, як того вимагає частина друга статті 77 КАС України.
Поведінка відповідача свідчить про бездіяльність, яка суперечить вимогам Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку № 560 та Порядку № 1487, а також принципу дії органів влади лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, встановленого с. 19 Конституції України.
Належним способом судового захисту у цій справі є зобов`язання Комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути зазначену заяву по суті та прийняти рішення з письмовим повідомленням позивача.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі у заявленому позивачем способі захисту.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній станом на дату подання позову) ставка судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, поданої фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, отже, належний розмір судового збору за подання цього позову становить: 3028 Ч 0,4 = 1211 грн 20 коп.
Із наявних у матеріалах справи платіжних документів убачається, що позивач при поданні позову сплатив судовий збір у розмірі 1238 грн, тобто на 26 грн 80 коп. більше, ніж визначено Законом України «Про судовий збір» для відповідної категорії позовів.
Вказана різниця є надміру сплаченим судовим збором, питання щодо повернення якого може бути вирішене у порядку, передбаченому статтею 7 Закону України «Про судовий збір», за відповідною заявою платника судового збору.
З огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме належний розмір судового збору – 1211 грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.01.2025 стосовно надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку".
Зобов`язати Комісію з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2025 стосовно надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку" з прийняттям відповідного рішення та повідомленням ОСОБА_1 про прийняте рішення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений