Справа №672/1411/25 
Провадження №2-о/672/9/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року   м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді Рибачук О.Г.,
з участю секретаря судового засідання Стебло Л.В.,
представника заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Городоцька міська рада Хмельницького району Хмельницької області про встановлення факту належності заповіту,
встановив:
ОСОБА_2 звернувсь до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту, який складений на його ім`я. в обґрунтування вимог заяви зазначає, що перед смертю його дід ОСОБА_3 склав на його ім`я заповіт, заповівши все своє майно. Однак, при складанні даного заповіту допущено помилку в написанні його прізвища і замість вірного ОСОБА_4 зазначено прізвище спадкоємця ОСОБА_5 . Заявник звернувсь до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який належав на час смерті діду, але отримав відмову. Нотаріус йому повідомив про неможливість видати відповідне свідоцтво у зв`язку із помилкою в написанні його прізвища у заповіті. За цих обставин заявник звернувсь до суду із заявою.
Ухвалою від 22.12.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.
В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви з підстав зазначеній у ній, зазначивши, що заявник не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва на спадкове майно за заповітом після смерті діда у зв`язку із тим, що в заповіті допущено помилку в написанні його прізвища. З цих підстав нотаріусом йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Просив заяву задовольнити.
Представники заінтересованої особи в судове засідання не з`явивсь, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що заперечень, заяв та зауважень щодо заяви немає.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
В силу п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК країни, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
При цьому, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Судом встановлено, що згідно паспорта № НОМЕР_1 , виданого Городоцьким РВ УМВС України в Хмельницькій області від 19.02.2004, прізвище, ім`я та по батькові заявника - « ОСОБА_2 » (а.с.8-10).
Із копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком заявника є ОСОБА_6 , матір`ю – ОСОБА_7 (а.с.24). 
Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (а.с.21).
Відповідно до відомостей копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого із подружжя, 06.03.1987 було укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.22).
Як вбачається із матеріалів справи, 08.05.1990 ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склав заповіт, зробивши розпорядження: все його майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати йому на день його смерті заповідав ОСОБА_2 (а.с.6).
Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.25).
Після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 заведено спадкову справу №274/2025. З матеріалів даної спадкової справи вбачається, заявник фактично прийняв спадщину після смерті свого діда ОСОБА_3 .. Крім цього встановлено, що заявник є єдиним спадкоємцем до майна ОСОБА_3 (а.с.59-75).
Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12.01.2025, що міститься у матеріалах копії спадкової справи, вбачається, що заявник прізвище заявника – « ОСОБА_4 » (а.с.64-65).
Із копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння встановлено, що домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_3 (а.с.74).
12.11.2025 заявник звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , проте, йому було відмовлено в оформленні спадкових прав на майно у зв`язку з тим, що встановити належність заповіту ОСОБА_2 не вбачається за можливе, оскільки наявні розбіжності у прізвищах: у заповіті, який було складено спадкодавцем, прізвище спадкоємця вказано як « ОСОБА_11 Енець». Підтвердженням цього є лист Хмельницької районної державної нотаріальної контори від 12.11.2025 вих.№1550/01-16, що міститься в матеріалах справи (а.с.5).
В судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили обставини, що заявник є онуком ОСОБА_3 .. Також повідомили, що їм відомо, що ще за життя спадкодавця ОСОБА_2 зі своїми батьками проживали разом у будинку ОСОБА_3 , дружньо спілкувались, тому перед смертю дідусь вирішив скласти заповіт на свого онука. 
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 12 постанови № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що у зв`язку із наявністю помилки у заповіті, заявник позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, а тому встановлення факту належності йому заповіту безпосередньо породжує для нього юридичні наслідки.
Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 є обґрунтованою. В даному випадку встановлення факту належності заповіту заявнику пов`язане із можливістю реалізувати його право на отримання спадкового майна після смерті його діда ОСОБА_3 ..
Встановивши, що прізвище заявника співпадає із прізвищем спадкоємця у заповіті, а різниця в прізвищі у заповіті пояснюється помилкою, допущеною при його складанні секретарем Хмелівської сільської ради народних депутатів суд визнає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_14 (прізвище згідно заповіту) є однією і тією ж особою. 
Окрім цього, суд враховує позицію представника заінтересованої особи, який зазначив у письмовій заяві, поданій до суду 21.01.2026, про відсутність зауважень, заяв і заперечень зі сторони Городоцької міської ради щодо даної заяви.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту належності заявнику заповіту.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263-268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд
ухвалив:
Заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту, складеного на його ім`я ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі за №13, посвідчений секретарем виконавчого комітету Хмелівської сільської ради народних депутатів Городоцького району Хмельницької області 08.05.1990 року. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцятиднів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відомості щодо учасників справи:
Заявник: ОСОБА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Представник заявника: адвокат Шарко Микола Борисович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .
Заінтересована особа: Городоцька міська рада Хмельницької області, ЄДРПОУ – 04060708, місцезнаходження: 32000, вул.Грушевського, буд.53, м.Городок, Хмельницький район, Хмельницька область.
Повний текст судового рішення складено 09.04.2026.

Суддя   Олена РИБАЧУК