Справа № 939/3393/25

РІШЕННЯ
Іменем України

03 березня 2026 року	Бородянський районний суд	

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.,
за участю секретаря – Слухай А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, через представника – адвоката Берікова С.Н., звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 07 жовтня 2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року шлюб між нею і відповідачем було розірвано. Діти з лютого 2022 року та по теперішній час проживають разом з нею. 26 вересня 2023 року Бородянським районним судом Київської області було видано судовий наказ у справі № 939/1980/23 про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі однієї третини частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 виповнилося 18 років. ОСОБА_3 на даний час навчається на денному відділенні у Навчально-науковому інституті Міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка і закінчує навчання 30 червня 2028 року. Донька ОСОБА_3 не має джерела доходу і потребує матеріальної допомоги. Крім того, вона (позивач) є інвалідом ІІІ групи, тимчасово не працює, та потребує постійних значних коштів для проходження курсів лікування. Оскільки дочка навчається і потребує матеріальної допомоги, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і на час навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років.
16 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання.
06 січня 2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Петронюка Р.В. надійшла заява про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
За ухвалою суду від 09 січня 2026 року було постановлено провести розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Також, 06 січня 2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Петронюка Р.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та заперечує проти їх задоволення. У відзиві зазначено, що матеріали справи не містять жодних належних доказів та обґрунтувань фактичних потреб і витрат дочки, а саме: вартості навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем її перебування. Згідно з довідкою № 1471 від 15 жовтня 2025 року, виданою Навчально-науковим інститутом міжнародних відносин Київського національного університету ім.Тараса Шевченка, ОСОБА_3 є студенткою 2 -го курсу та закінчує навчання 30 червня 2028 року. Проте дана довідка не містить інформації про те, чи навчається ОСОБА_3 за бюджетною формою навчання та чи отримує стипендію. Відповідач зазначив, що повністю сплачув визначений судовим наказом розмір аліментів, який обмежувався максимальною сумою, передбаченою законом на одну дитину. Зокрема, у 2025 році ця сума становила 31 960 грн на одну дитину. Наразі він продовжує сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оскаржує визначену суму в порядку її зменшення та планує в подальшому сплачувати аліменти на доньку в розмірі і терміни, що передбачені рішенням суду. Також, зазначив, що оскільки позивач жодного разу не відзвітувала про фактичні витрати, є підстави вважати, що частину отриманих аліментів вона використовувала не за призначенням. Крім того, зауважив, що за час перебування у шлюбі сторонами було спільно набуте нерухоме майно, яке після розірвання шлюбу залишилось в особистій власності позивача, що, на його думку, свідчить про наявність у неї можливості отримання пасивного доходу. Посилання позивача на те, що вона є інвалідом ІІІ групи, як на підставу неможливості працювати, є необґрунтованим, оскільки, як вбачається з довідки про встановлення інвалідності, у ній відсутні рекомендації щодо неможливості працювати. Позивач перебуває у працездатному віці, а тому має можливість брати участь у матеріальному забезпеченні дочки, яка продовжує навчання. Також відповідач повідомив, що він у 2023 році одружився, і від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього народилася донька – ОСОБА_6 . У зв`язку з цим на його утриманні перебувають новонароджена дитина та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Оскільки все нерухоме майно залишилося колишній дружині, відповідач разом із теперішньою дружиною придбав земельну ділянку та збудував будинок. Будинок хоча і введений в експлуатацію, проте потребує добудови, облаштування та оснащення для забезпечення прийнятних умов проживання для сім`ї та новонародженої дитини. Відтак відповідач несе значні фінансові витрати. З урахуванням викладеного просив у задоволенні позову відмовити та стягнути з нього ( ОСОБА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 10 000 грн, щомісячно, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років.
28 січня 2026 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Берікова С.Н. надійшла відповідь на позов, у якій, не погоджуючись із доводами сторони відповідача, представник позивача зазначив, що донька сторін ОСОБА_3 навчається на бюджетній формі навчання та отримує стипендію в розмірі близько 1200 грн. У зв`язку з формою навчання ОСОБА_3 не має можливості працевлаштуватися та не має достатнього джерела доходу. Витрати на проїзд до місця розташування навчального закладу становлять 4 500 грн щомісячно. Крім того, забезпечення доньки ОСОБА_7 навчальними матеріалами, повноцінним харчуванням, взуттям та одягом, створення належних умов проживання в умовах воєнного стану, зокрема за відсутності належного електропостачання, а також організація її відпочинку, відвідування розважальних та пізнавальних заходів, з урахуванням її статті та віку, потребують значних коштів. Представник позивача зауважив, що створення відповідачем нової сім`ї не звільняє його від обов`язку як батька щодо належної участі в утриманні та вихованні дитини, навіть після того, як їй виповнилося 18 років. Посилання відповідача на те, що позивач використовувала частину раніше отриманих аліментів не за призначенням, представник позивача вважає необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені належними доказами. Також представник позивача вважає недостовірними доводи відповідача про те, що після розірвання шлюбу він нібито залишив позивачці все спільно набуте нерухоме майно. В дійсності у липні 2024 року між сторонами було укладено договір про поділ майна подружжя, за яким позивачці залишилися певні об`єкти нерухомості, а відповідач отримав пропорційно свою частку у грошовому вигляді в сумі 6 199 500, 00 грн, що становило еквівалент 150 000,00 доларів США. Крім того, позивач у зв`язку з необхідністю утримання дітей та проходження дороговартісного лікування була вимушена 12 грудня 2024 року продати належну їй квартиру у селищі Ворзель Бучанського району Київської області. Незрозумілими є також посилання відповідача на те, що наявність у позивачки онкологічного захворювання та інвалідності ІІІ групи не перешкоджає їй у працевлаштуванні та утриманні ОСОБА_7 на час її навчання. Крім того, представник позивача заперечив твердження відповідача про те, що ним було збудовано житловий будинок, який наразі потребує ремонту. При цьому, іншої нерухомості відповідач нібито не має. В дійсності з інформації з Державного реєстру нерухомого майна вбачається, що відповідач 24 липня 2024 року придбав земельну ділянку, а вже 08 серпня 2024 року, тобто через два тижні, зареєстрував за собою право власності на новостворений житловий будинок на цій же земельній ділянці. Тобто, відповідач фактично придбав земельну ділянку і розміщений на ній готовий житловий будинок, але для мінімізації податків зареєстрував право власності через декларацію про готовність об`єкту до експлуатації. Більш того, у власності відповідача перебуває житловий будинок у Чернігівській області. Крім того, відповідач на теперішній час отримує заробітну плату в сумі близько 300 000,00 грн. За таких обставин позивач вважає, що з урахуванням майнового стану відповідача, стягнення з нього на утримання доньки ОСОБА_3 аліментів в розмірі частини від його доходу є цілком обґрунтованою вимогою.
29 січня 2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Петронюка Р.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що існує альтернативний спосіб логістичного руху до місця розташування навчального закладу, зокрема, замість маршрутного автобусу можна користуватися приміською електричкою, що є значно дешевшим видом транспорту. Відповідач не заперечує наявність договору про поділ майна подружжя, проте зазначає, що кошти отримані за вказаним договором, витратив на придбання власного житла. При цьому введення будинку в експлуатацію не свідчить про його облаштованість та наявність усіх необхідних умов для нормального проживання. Щодо будинку у Чернігівській області відповідач зазначив, що він ніколи не проживав у цьому будинку та фактично ним не користувався, оскільки там проживали його батьки, які померли у 2025 році. Крім того, цей будинок розташований у потенційно небезпечній територіальній зоні з точки зору військових подій на території України, тому його здача в оренду наразі неможлива. 
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Беріков С.Н. у судовому засіданні позов підтримав з підстав вказаних у заявах по суті справи, просив його задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Петронюк Р.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у заявах по суті справи.
Суд, вислухавши пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5).
На підставі судового наказу, виданого 26 вересня 2023 року Бородянським районним судом Київської області, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 серпня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6, 10).
Станом на день звернення позивача до суду з даним позовом, донька сторін – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття.
ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу у Навчально-науковому інституті Міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка; навчається на денному відділенні; навчання закінчує 30 червня 2028 року; отримує стипендію у розмірі 1 231,92 грн (а.с. 11, 63). 
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 12/25/3860/В від 07 жовтня 2025 року, позивачу з 27 березня 2025 року встановлено ІІІ групу інвалідності із зазначенням відповідного діагнозу (а.с. 12-15).
Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду копії свідоцтв про шлюб та про народження, з яких вбачається, що 23 листопада 2023 року відповідач уклав шлюб з ОСОБА_8 , від якого має дочку – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 41, 55).
Також сторони на обґрунтування своїх доводів до заяв по суті справи долучили копії свідоцтва про шлюб, рішення Бородянського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року (Єдиний державний реєстр судових рішень), витягу з Державного реєстру речових прав від 24 липня 2024 року, договору про поділ спільного майна колишнього подружжя від 23 липня 2024 року, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 серпня 2024 року, договору купівлі продажу квартири від 12 грудня 2024 року, з яких вбачається, що 23 липня 2024 року сторони здійснили поділ майна, набутого ними в період шлюбу; 24 липня 2024 року відповідач за договором купівлі-продажу придбав земельну ділянку, а 08 серпня 2024 року зареєстрував право власності на закінчений будівництвом житловий будинок, розташований на цій же земельній ділянці; позивач 12 грудня 2024 року за договором купівлі-продажу відчужила один із об`єктів нерухомості, який їй був переданий за договором про поділ спільного майна колишнього подружжя (а.с. 4, 8-9, 42, 64-65, 66-67, 68-69).
З відповіді № 2411502 від 03 березня 2026 року з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 2025 року по 1 квартал 2026 року, вбачається, що ОСОБА_2 працює та має стабільний і суттєвий дохід (а.с. 113-114). 
Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
З огляду на викладене, враховуючи сімейний та матеріальний стан відповідача, зокрема те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина, ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дружина, а також, те, що дохід відповідача є стабільним і достатнім, що дозволяє йому з урахуванням обмежень, встановлених законодавством щодо максимальної суми аліментів, утримувати дружину та трьох дітей, у тому числі і повнолітню дочку ОСОБА_7 , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2025 року на час навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення нею 23-х років, за умови, що вона продовжуватиме навчання.
При цьому судом враховано, що після здійснення витрат на утримання дружини та трьох дітей у визначених судом і законодавством розмірах у відповідача залишатиметься сума, достатня для забезпечення власних потреб, зазначених ним у заявах по суті справи. 
Що стосується доводів сторін про поділ майна, набутого ними в період шлюбу, суд не може взяти їх до уваги, оскільки такий поділ є наслідком домовленості між колишнім подружжям і не стосується предмета розгляду цієї справи, а до справи не долучено доказів того, що сторони уклали договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно. 
Згідно зі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 211 гривень 20 копійок.
Керуючись ст. 182, 199, 200 СК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2025 року на час навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення нею 23-х років, за умови, що вона продовжуватиме навчання.
В іншій частині в позові відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід бюджету судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 30 березня 2026 року.

Суддя	Марина ГЕРАСИМЕНКО