1	Справа № 335/11187/25  2/335/151/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року м.Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Доновської А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» звернулося до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено про те, що 16.02.2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено заяву - договір №TDB.2021.0014.3669 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank на підставі якої відповідачу було відкрито банком поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою та поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою та видана платіжну картку міжнародної платіжної системи.
На поточний рахунок у гривні банк надав відповідачу кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії, встановлений умовами кредитного договору. 
Також підписанням договору сторони погодили тип та розмір процентної ставки за користування кредитом, розмір обов`язкового мінімального платежу та строк його сплати, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом. 
Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватися кредитними коштами в межах доступного ліміту кредитної лінії. 
Відповідач користувався грошовими коштами у межах доступного кредитного ліміту, однак свої зобов`язання щодо повернення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитною лінією не виконав внаслідок чого станом на 03.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 29 229,49 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (у тому числі прострочена) у розмірі – 9 985,63 грн., 19 243,86 грн. – заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена).
03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги на підставі якого ТОВ «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, зокрема і до відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0014.3669 від 16.02.2021 року.
27.12.2024 ТОВ «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» договір №1/12 про відступлення прав вимоги.
Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором TDB.2021.0014.3669 від 16.02.2021 року.
Після отримання права вимоги позивачем не здійснювалось жодних додаткових нарахувань та розмір заборгованості відповідача становить 29 229,49 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (у тому числі прострочена) у розмірі – 9 985,63 грн., 19 243,86 грн. – заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена). 
З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем заборгованість за кредитним договором не сплачена позивач змушений звернутися до суду з цим позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 29 229,49 грн. та понесені позивачем судові витрати.
Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.
06 січня 2026 року до суду від представник відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шелудько О.О. надійшов відзив на позовну заяву у якому вона посилаючись на незаконність та необґрунтованість позовних вимог просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на такі обставини. Так, у позовній заяві зазначено, що 16.02.2021 між відповідачем та АТ «МЕГАБАНК» було укладено Заяву-Договір №TDB.2021.0014.3669 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових рахунків todobank, який складається з публічної частини договору яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank та індивідуальної частини, якою є Заява-Договір у якій зазначені умови договору, зокрема строк кредитування, процентна ставка за користування кредитом. При цьому, зауважує, що умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення договору діяли саме ці умови договору. Водночас, представник відповідача вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач погодив умови, які передбачені заявою-договором № TDB.2021.0014.3669 від 16.02.2021 року та між сторонами було погоджено усі істотні умови кредитування, зокрема: ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також вказує, що позивачем не надано належних доказів як переходу права вимоги до відповідача від первісного кредитора так і належних доказів на підтвердження розміру заборгованості заявленого позивачем до стягнення. Також звертає увагу на те, що з виписок за особовим рахунком вбачається, що позивачем нараховувались та списувались кошти, як проценти по договору овердрафту та нараховувалась комісійна винагорода по операціям, які не були узгоджені сторонами, отже розмір заборгованості, заявлений позивачем, визначений усупереч вимогам законодавства та умов договору. Водночас з долученої до позовної заяви виписки по особовому рахунку неможливо встановити об`єктивних даних щодо розрахунку розміру заборгованості заявленого позивачем до стягнення, оскільки останній не містить інформації ані про розмір застосованої відсоткової ставки ані періоду за який її застосовано. За вказаних обставин відповідач позбавлений можливості перевірити правильність заявлених вимог, а суд встановити дійсну суму стягнення у зв`язку із чим просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Також вважає заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на правничу допомогу необґрунтованим, неспівмірним зі складністю справи. Також зазначений попередній розрахунок витрат відповідача на правничу допомогу.
12 січня 2026 року до суду від представника позивача ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» надійшла відповідь на відзив у якій зазначено про те, що доводи представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву безпідставними та необґрунтованим зважаючи на наступне. Так, позивачем до позовної заяви надані належні та допустимі докази на підтвердження переходу прав вимоги до боржника ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. В свою чергу, позивачем також надані виписки за рахунком позичальника, які підтверджують обставини видачі кредиту відповідачу та користування останнім кредитними коштами. Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором розрахований у відповідності до умов кредитного договору, що відображається у виписці з рахунку відповідача, яка є первинним документом та підтверджує наявність заборгованості. В свою чергу, підписанням Заяви-Договору № TDB.2021.0014.3669 від 16.02.2021 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank відповідач підтвердив, що ознайомлений і згодний з усіма умовами Договору з урахуванням публічної частини Договору. За вказаних обставин, вважає, що позивачем належними, допустими та достатніми доказами підтверджено позовні вимоги, які в свою чергу відповідачем не спростовані та власного розрахунку заборгованості останнім не надано. Також вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони позивача. При цьому відповідачем на доведення доводів щодо не співмірності витрат, понесених позивачем на правову допомогу не надано жодних доказів у зв`язку із чим розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню. За вказаних обставин, вважає, що заявлені вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами у зв`язку із чим просить їх задовольнити в повному обсязі.
25 березня 2026 року до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі у яких вказано про те, що згідно умов договору № TDB.2021.0014.3669 від 16.02.2021 строк кредиту складає 12 місяців проте позивач у своїх розрахунках зазначає строк кредитування 03.09.2024. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації за кредитом. Отже за наведених обставин стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Разом з цим на підтвердження розміру нарахованих процентів позивачем надано виписку по особовому рахунку відповідача за період з 03.12.2022 по 03.09.2024 в якому відображено рух наданих кредитних коштів та нараховані проценти за простроченим овердрафтом. Також позивачем надано довідку-розрахунок відповідно якої заборгованість станом на 03.09.2024 складає 29 229,49 грн., з яких – 9 985,63 грн. – заборгованість за кредитом, 19 243,86 грн. – заборгованість по сплаті процентів. Проте не конкретизовано порядок та розмір нарахованих процентів за користування кредитними коштами, розмір процентної ставки за якою нараховувались проценти за користування кредитом. Крім того, між сторонами не було узгоджено отримання позичальником таких послуг як овердрафт та не погодженого жодних умов щодо комісійної винагороди по операціям, отже нарахування плати з відповідними послугами є неправомірним. За таких умов відповідач позбавлений можливості перевірити правильність заявлених вимог, а суд відповідно встановити дійсну суму до стягнення у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позовних вимогу повному обсязі.
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шелудько О.О., будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, разом з тим, представник відповідача подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд доходить до наступного висновку.
Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 16.02.2021 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-Договір (індивідуальна частина) № TDB.2021.0014.3669 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank.
Згідно з п.1 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, підписанням Заяви - Договору Клієнт беззастережно підтвердив, зокрема: прийняття в повному обсязі Публічної пропозиція АТ «МЕГАБАНК» на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, що розміщений у Місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com.; згоду з умовами Договору, а також положення усіх Додатків до нього; укладання з Банком шляхом приєднання до Договору, який складається з публічної частини договору, що розміщена у Місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК» www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com та індивідуальної частини договору, а саме цієї Заяви-Договору, підписанням якої Клієнт приєднується до Договору в цілому.
Згідно з п.6 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, строк дії Договору: набирає чинності з моменту підписання цієї Заяви-Договору та діє протягом 3 (трьох) років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін не заявить про його розірвання, цей Договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій Договору є необмеженою.
Згідно з п.7 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, підписанням цієї Заяви-Договору Клієнт підтверджує та запевняє, що ця Заява-Договір, Договір з Додатками (в тому числі, Тарифи, тощо) у сукупності складають єдиний Договір, Істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так і в інших частинах Договору.
На Поточний рахунок у гривні Банк надав Клієнту кредит, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії, що встановлений у п.4. розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору.
Спосіб надання кредиту шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на Поточному рахунку Клієнта (п. 3 Паспорту споживчого кредиту).
Банк може надавати Клієнту кредит шляхом сплати з Карткового рахунку платежів Клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах Доступного ліміту Кредитної лінії (п. 4 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору).
Також сторони погодили, банк відкриває клієнту рахунок, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, банк надає клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного кредитного ліміту, а саме: сума максимального ліміту 200 000,00 грн, сума доступного ліміту кредитної лінії згідно з паспортом споживчого кредиту; строк кредиту 12 місяців, тип кредиту кредитна лінія, мета кредиу споживчі цілі; процентна ставка у пільговий період 0, 0001 відсотків річних, базова 56 відсотків річних, орієнтовна реальна річна процентна ставка 87,30 відсотків річних; обов`язковий мінімальний платіж 5 відсотків від використаного доступного ліміту (п.4 Договору).
Також, позивачем надано копію довідки про відкриття рахунків від 16.02.2021 року.
Таким чином, підписанням вказаного Договору сторони погодили всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розміру і типу процентної ставки.
За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтями 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови ,щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
АТ «МЕГАБАНК» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало в повному обсязі надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами к межах кредитного ліміту, що підтверджується виписками по особовому рахунку.
В свою чергу, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував у зв`язку із чим згідно довідки-розрахунку заборгованості АТ «МЕГАБАНК» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2021.0014.3669 від 16.02.2021 станом на 03.09.2024 становить 29 229,49 грн. 
Судом встановлено, що 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
Відповідно до п. 1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.
Відповідно до копії витягу з додатку №1 до договору №GL1N426240 про відступлення права вимоги, укладеного 03.09.2024 року, ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набув права вимоги до відповідача за кредитним договором TDB.2021.0014.3669 від 16.02.2021 у сумі 29 229,49 грн, з яких 9 985,63 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 19 243,86 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Також на підтвердження переходу прав вимоги надано копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №66895 від 31.07.2024 року. 
В подальшому 27.12.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги.
Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору №1/12 про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № TDB.2021.0014.3669 від 16.02.2021 року в загальному розмірі 29 229,49 грн., з яких основний борг – 9 985,63 грн., заборгованість по процентам – 19 243,86 грн. 
Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи вище наведені норми матеріального права та з урахуванням досліджених судом доказів суд доходить до висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором TDB.2021.0014.3669 від 16.02.2021 року у зв`язку із чим доводи представника відповідача у цій частині судом до уваги не приймаються. 
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Абзацом 1 ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений Договором або Законом (ст.612 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування Кредитом Відповідач виконав не в повному обсязі, допустивши прострочення здійснення платежів, право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ», а тому заборгованість за цим договором підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ», яке набуло права стягнення.
Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц провадження 61-3014св22 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначав, що у справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
З досліджених судом доказів, зокрема, виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 з 17.02.2021 по 02.12.2022, копії виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 з 03.12.2022 по 03.09.2024 року підтверджується активне користування відповідачем кредитними коштами та здійснення часткового погашення заборгованості за кредитним договором. Також позивачем долучено до позовної заяви розрахунок заборгованості первісного кредитора АТ «МЕГАБАНК» з якого вбачається, що станом на 03.09.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №TDB.2021.0014.3669 становить 29 229,49 грн. та складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 9 985,63 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 19 243,86 грн. 
Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі №645/59/16-ц належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Згідно п.63 вищезазначеного Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Відповідно до п.46 вищезазначеного Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті.
З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 25 травня 2021 року по справі №554/4300/16-ц, вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
В свою чергу відповідачем не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також факт неналежного виконання зобов`язань перед позивачем або первісним кредитором, в тому числі не спростовано розмір заборгованості, заявленої до стягнення.
Як неодноразово зауважував Верховний Суд у своїх висновках тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Водночас доказів на спростування правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості або власного контррозрахунку стороною відповідача не надано.
Також суд не погоджується із доводами представника відповідача стосовно нарахування процентів за користування кредитом понад обумовлений сторонами строк кредитного договору враховуючи те, що за умовами п.6 Кредитного договору сторони погодили, що кредитний договір набирає чинності з моменту підписання Заяви-Договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Доказів вчинення сторонами дій щодо розірвання договору суду не надано.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. 
З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання ним правової допомоги позивачеві підтверджено копією договору про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025, укладеним між позивачем та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», Актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12121553 від 14.08.2025 згідно якого АО «АЛЬЯНС ДЛС» надано такі послуги з правничої допомоги: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника вартістю 1200,00 грн., складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника вартість 10 000,00 грн., копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №5817 від 04.07.2024 року.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, у тому числі і щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Суд вважає, що суму витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу завищеною, враховуючи невелику складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом, а також співмірність з ціною позову.
Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-4, 12, 13, 19, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265,353, 354, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0014.3669 від 16.02.2021 року в розмірі – 29 229 (двадцять дев`ять тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 49 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі – 9 985 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 63 копiйки; заборгованості по відсоткам у розмірі – 19 243 (дев`ятнадцять тисяч двісті сорок три) гривні 86 копiйок.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 17 квітня 2026 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40932411, юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Дніпро, пров.Ушинського, буд.1, офіс 105).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя:      А.Б.Алєксєєнко