ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/5845/25
Провадження № 22-ц/820/406/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2025 року (суддя Заворотна О.Л.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,
в с т а н о в и в :
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.
Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.08.2019 року у справі №686/7477/18 та від якого мають двоє дітей доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 проживають разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.02.2019 по справі 686/7477/18, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у сумі 1 000 грн., що становить не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Судовим наказом виданим Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 31.10.2024 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
20 вересня 2022 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено інвалідність як дитині віком до 18 років.
Відповідно до консультативного висновку ортопеда від 26.07.2022 року ОСОБА_6 призначалося лікування: проведення хірургічного комбінованого втручання – корекція еквіно-варусної стопи справа з пересадкою ВГМ, ахілопластикою, медіальним релізом (фіксація спицями), та блокування зон росту лівого ВГК для вирівнювання довжини.
За медичним висновком №253 від 08.11.2024 року захворювання ОСОБА_3 : вроджена вада розвитку хребта. Гіпоплазія правого бічного відростку. Агенезія правої половини тіла крижової кістки Стан після хірургічного втручання (14072022 року) зі стійким порушенням функції опорно-рухового апарату.
Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 29 листопада 2024 року, ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 26.112024 року по 29.11.2024 року. Проведено лікування, а саме: епіфізіодез стегнової кістки, великогомілкової та малогомілкової кісток зліва, виправлено еквіноварсну деформацію стопи, одностороннє справа, транспозиція сухожилля переднього великогомілкового м`яза до латерального краю стопи.
14 січня 2025 року для ОСОБА_3 затверджено форму індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 у зв`язку наявними фізіологічними потребами та висновок ЛКК про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) №6.
У зв`язку із вищезазначеним лікуванням та індивідуальною реабілітацією позивачкою понесені додаткові витрати на лікування доньки в загальному розмірі 129950 грн.
Щодо додаткових витрат понесених на лікування сина, то ОСОБА_7 потребує занять з спеціалістами, оскільки має проблеми з комунікацією, у дитини присутня стереотипна поведінка, порушена комунікація, не сформована навчальна поведінка, потребує консультації дитячого лікаря невролога, дитячого психіатра, необхідні заняття з поведінковим терапевтом, корекційним педагогом, сенсорним терапевтом, в майбутньому з логопедом. 11 грудня 2024 року під час консультування дитячого лікаря невролога рекомендовано продовжувати заняття з сенсорної інтеграції, логопедом-дефектологом, поведінковим терапевтом, в присутності матері, необхідні консультації сурдолога та медичного генетика, у зв`язку з чим позивачка понесла додаткові витрати за надання медичних послуг щодо сина ОСОБА_7 в сумі 9500 грн.
Посилаючись на зазначене, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_8 додаткові витрати, понесені на лікування дітей у розмірі 69725 грн.( 129950 грн+9500) :2). 
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2025 року позовну заяву задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 69 725,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, витрати в сумі 139 450 грн., які позивач оплатила за відвідування та перебування дітей у лікувальних закладах, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними доказами, є додатковими витратами на лікування та не відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок отриманих аліментів. Оскільки зазначені додаткові витрати викликані особливими обставинами - хворобами дітей, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки,1/2 часини понесених додаткових витрат, а саме 69 725,00 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що у матеріалах справи відсутнє будь-яке обґрунтування і вибір позивачкою саме лікарні приватного медичного закладу ТзОВ «Повноділ». Позивачкою без належних підстав, без направлення, без попередніх звернень та обговорень із відповідачем, без будь-якого медичного обґрунтування, чомусь вибрано саме цей медичний заклад. У справі, відсутній жоден консультаційний висновок за формою № 028/ о, що затверджений Наказом МОЗ від 14.02.2012р. №110, щодо необхідності лікування, саме у цьому медичному закладі, купівлі протезу та імпланту. Також відповідач зазначає про відсутність у матеріалах справи жодного підтвердження потреби купівлі імпланта та протеза. Позивач доводить дані витрати по факту оплати з одного рахунку на інший, але в той же час у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про потребу у таких витратах. 
Щодо вимоги про відшкодування на лікування сина ОСОБА_4 у матеріалах справи не міститься жодних даних про лікування сина, вся позиція про "медичних фахівців" - це два висновка "лікаря невролога" і "психологині" це лише інформація, оскільки відомостей про суб`єктів господарювання та будь-які реквізити фізичних осіб відсутня або на висновку, або у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також у матеріалах є витрати на "медичні послуги" вигляді платіжних доручень з призначення платежу від позивача до ПП "Малятко Плюс" за призначення " за заняття з психологом/дефектологом" та "за заняття з психологом/логопедом", тому сам факт оплати не є підставою для задоволення позовних вимог.
Зазначив, що має на утриманні ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Донька перебуває його утриманні, у зв`язку з визнанням її матері ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , безвісно відсутньою. 
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвами про народження: серія НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2019 року справа №686/7477/18, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.02.2019 справа №686/7477/18 стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у сумі 1 000 грн., що становить не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Судовим наказом виданим Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 31.10.2024 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно довідок про реєстрацію, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з мамою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3148 ОСОБА_3 перебувала на лікуванні з 04.07.2022 року по 08.07.2022 року з діагнозом ВВР поперекового відділу хребта. Вкорочення правої н/к 1,5 см. Спастична вальгусна деформація стопи.
20 вересня 2022 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено інвалідність як дитині віком до 18 років, що підтверджується медичним висновком №2-87. 29 вересня 2022 року затверджено індивідуальну програму реабілітації дитини інваліда №749. 
Відповідно до виписки з медичної картки №425 стаціонарного хворого ОСОБА_3 з 23.01.2023 року по 06.02.2023 року знаходилась на лікуванні у відділенні фізичної реабілітації Хмельницької міської дитячої лікарні.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №425 ОСОБА_3 перебувала на лікуванні з 23.01.2023 року по 06.02.2023 року з діагнозом нижній правобічний моно парез з стійким порушенням ходи та помірними нейтрофічними змінами. Спастична варусна деформація стопи. ВВР ПКВХ (аномалія розвитку крижової кістки з формуванням переднього напівхребця на рівні S1, незрощення дужок з рівня S1, асиметрія клубових кісток). Spinа bifida occulta.
Згідно консультативного висновку ортопеда від 26.07.2024 року діагноз ОСОБА_3 . ВВР спинного мозку, стан після операції приводу тетерінг-синдрому, еквіно-варусна деформація правої стопи та укорочення правої н/кінцівки, порушення походки, призначено лікування проведення хірургічного комбінованого втручання, корекція еквіно-варусної стопи справа з пересадкою ВГМ, ахілопластикою, медіальним реалізом (фіксація спицями), та блокування зон росту лівого ВГМ для вирівнювання довжин.
Медичним висновком №253 від 08 листопада 2024 року продовжено інвалідність ОСОБА_3 , як дитині віком до 18 років до 01.10.2019 року, захворювання Q76.3 вроджена вада розвитку хребта гіпоплазія правого бічного відростку L5 та тіла S1, S2, S3. Агенезія правої половини тілі крижової кістки. Spinа bifida occulta на рівні S1 –S5, стан після хірургічного втручання (14.07.2022) зі стійким порушенням функції опорно-рухового апарату. Ускладнення – G82.16 нижній спастичний пара парез з більшим ураженням правої нижньої кінцівки. Нейрогенне вкорочення правої нижньої кінцівки на 3 см. (М 21.07). еквіно-варусна деформація правої стопи (М21.0). згинальна контрактура правого гомілково-ступеневого суглобу (М24.56). Сколіоз грудо-поперекового відділу хребта 3 ступеня (М41.50). 
З виписки із медичної картки амбулаторного хворого №732/2024 вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на лікуванні з 26.11.2024 року по 29.11.2024 року з діагнозом варусна деформація, не класифікована в інших рубриках, ділянка гомілковостопного суглоба та стопа, проведено лікування: епіфізіодез стегнової кістки, великогомілкової та малогомілкової кісток зліва, виправлено еквіноварсну деформацію стопи, одностороннє справа, транспозицію сухожилля переднього великогомілкогово м`яза до латерального краю стопи.
14 січня 2025 року для ОСОБА_3 затверджено форму індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 у зв`язку наявними фізіологічними потребами та висновок ЛКК про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) №6.
У зв`язку з діагностикою та перебуванням на лікуванні ОСОБА_3 у медичному центрі ТОВ «Повноділ», позивачка за період з листопада 2024 року по січень 2025 року понесла витрати на медичні послуги на загальну суму 129950 грн., що підтверджується актами виконаних робіт ТОВ «Повноділ» ліцензія МОЗ України АЕ571898 від 25.12.2014 року та квитанціями про їх сплату ( а.с.17-27 т.1).
Відповідно до психодіагностичного обстеження ОСОБА_4 у дитини присутня стереотипна поведінка, порушена комунікація не сформована навчальна поведінка. Відповідно до консультативного заключення лікаря невролога дитячого, попередній діагноз інші ураження нервової системи, не класифіковані в інших рубриках, затримка психомовного розвитку в рамках мінімальної мозкової дисфункції, рекомендовано заняття з сенсорної інтеграції, логопедом-дефектологом, поведінковим терапевтом. 
Згідно наданих платіжних інструкцій наданих медичних послуг неповнолітньому ОСОБА_4 за грудень 2024 року, сплачено 9500 грн.
Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України.
Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати.
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Частиною 3 статті 12, частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статей 77-80, 89 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивачем надано підтвердження наявності особливих обставин, наявність хвороби у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що потребує додаткових витрат.
Встановлено, що донька позивачки та відповідача ОСОБА_3 перебувала на лікуванні з 26.11.2024 року по 29.11.2024 року медичному центрі ТОВ Повноділ» м.Львів та реабілітації, з діагнозом варусна деформація, не класифікована в інших рубриках, ділянка гомілковостопного суглоба та стопа, проведено лікування: епіфізіодез стегнової кістки, великогомілкової та малогомілкової кісток зліва, виправлено еквіноварсну деформацію стопи, одностороннє справа, транспозицію сухожилля переднього великогомілкогово м`яза до латерального краю стопи. 
Відповідно до психодіагностичного обстеження ОСОБА_4 у дитини присутня стереотипна поведінка, порушена комунікація не сформована навчальна поведінка. Відповідно до консультативного заключення лікаря невролога дитячого попередній діагноз інші ураження нервової системи, не класифіковані в інших рубриках, затримка психомовного розвитку в рамках мінімальної мозкової дисфункції, рекомендовано заняття з сенсорної інтеграції, логопедом-дефектологом, поведінковим терапевтом. 
Витрати понесені ОСОБА_1 на загальну суму 139450 грн, підтверджені відповідними платіжними інструкціями, із зазначеними медичними послугами, які надавалися дітям.
З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 1/2 частини понесених нею витрат на лікування дітей, 69725 грн. 
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до власного тлумачення норм права та до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права,а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Оскільки в задоволені апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 17 лютого 2026 року.

Судді             Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк