Справа № 167/107/26
Номер провадження 2/167/283/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді     Требика В.Б.,
з участю:
секретаря судового засідання   Герасимчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 27492,54 грн.
Позов обґрунтовується тим, що 7 вересня 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір № 288065532 (далі – договір
№ 288065532), за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 4000 грн. і зобов`язалася повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. Додатковими угодами до вказаного договору відповідач збільшувала тіло кредиту, у зв`язку з чим загальна сума досягла 9950 грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит в обумовленому в договорі та додаткових угодах до нього розмірі. У порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 35158,80 грн., з яких: 9949,84 грн. – тіло кредиту, 17542,70 грн. – проценти, 7666,26 грн. – пеня. Водночас позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача 27492,54 грн. заборгованості за кредитним договором. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за договором від 7 вересня 2019 року № 288065532 перейшло до ТОВ «Таліон плюс». 5 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за вищевказаним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». 11 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 11/07/25-Е, згідно з яким таке право перейшло до позивача.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача Цокало Т.М. зазначає про часткове визнання відповідачем позовних вимог: 9949,84 грн. тіла кредиту
та 2259,23 грн. процентів. Стверджує, що умови кредитного договору містять подвійну відповідальність за порушення позичальником своїх зобов`язань і позивач неправомірно здійснює нарахування пені та процентів за понадстрокове користування кредитом за обома пунктами кредитного договору. Крім того, вважає нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору безпідставними. ОСОБА_2 зазначає, що судові витрати відповідача на правничу допомогу становлять 9000 грн. і просить здійснити розподіл судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог. 
У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_3 доводить, що відповідач особисто обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Нарахування процентів за користування кредитом упродовж тридцятиденного строку дії договору здійснювалося у розмірі 0,97% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, а після укладення 8 жовтня 2019 року додаткової угоди до договору від 7 вересня 2019 року № 288065532 та продовження строку дії цього договору ще на 30 днів – у розмірі 1,39%. Під час користування кредитом понад строк, встановлений договором та додатковою угодою – 1,70%. Отже, проценти нараховувалися в межах погоджених умов кредитного договору. Стверджує, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК). Стягнення відповідачем правничої допомоги у розмірі 9000 грн., на переконання представника позивача, є необґрунтованим та завищеним відносно складності справи.
Представник ТОВ «ФК «Ейс», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явився. У позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника.
Відповідач  ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомляли.

Процесуальні дії у справі
3 лютого 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
5 березня 2026 року відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
7 вересня 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір № 288065532, який позичальником підписано електронним підписом – одноразовим ідентифікатором UB9682CP (7 вересня 2019 року o 00:01) (арк. спр. 24). Відповідно до умов цього договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит на суму 4000 грн. (п. 1.1) на строк 30 днів (п. 1.2), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,97% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.4) (арк. спр. 13-14). 
Додатковими угодами від 7 вересня, 10 вересня, 15 вересня, 17 вересня,
25 вересня, 27 вересня 2019 року до договору від 7 вересня 2019 року № 288065532 сторони збільшували суму кредиту на 1000 грн., 700 грн., 1000 грн., 750 грн., 1100 грн., 500 грн., 900 грн. відповідно. Всі інші умови договору залишалися чинними (арк. спр. 14-17).
8 жовтня 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору від 7 вересня 2019 року № 288065532, якою продовжили строк кредитування на 30 днів і п. 3 передбачили, що з 7 жовтня 2019 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,39% в день від суми кредиту (арк. спр. 14).
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти: 7 вересня 2019 року у розмірі 4000 грн. та 1000 грн.; 10 вересня 2019 року – 700 грн., 15 вересня 2019 року – 1000 грн., 17 вересня 2019 року – 1100 грн. та 750 грн.,
25 вересня 2019 року – 500 грн., 27 вересня 2019 року – 900 грн. на рахунок № НОМЕР_1 , про що свідчать відповідні платіжні доручення (арк. спр. 28-29).
Листом АТ «Ощадбанк» від 20 лютого 2026 року № 46/12-11/26383/2026/БТ підтверджено, що на ім`я ОСОБА_4 відкрито банківський рахунок
№ НОМЕР_2 , який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_3 та успішно зараховано на дану картку грошові кошти: 9 вересня 2019 року – в розмірі 1000 грн. та 4000 грн.; 11 вересня 2019 року – 700 грн.; 16 вересня 2019 року – 1000 грн.; 18 вересня 2019 року – 1100 грн., 750 грн.;
26 вересня 2019 року – 500 грн.; 30 вересня 2019 року – 900 грн. (арк. спр. 93-101).
Зазначені реквізити банківської карти № НОМЕР_1 в платіжних дорученнях та листі АТ «Ощадбанк» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останньою в заявці на отримання грошових коштів у кредит
від 6 вересня 2019 року (арк. спр. 20).
Згідно з наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунком станом на 14 січня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за договором № 288065532 становила 9949,84 грн. тіла кредиту та 18761,36 грн. процентів. ОСОБА_1 8 жовтня 2019 року сплатила 0,16 грн. тіла кредиту та 2484,84 грн. процентів (арк. спр. 61-62).
Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «Таліон плюс», станом на 31 серпня 2023 року заборгованість відповідача складала 9949,84 грн. тіла кредиту та 17542,70 грн. процентів (арк. спр. 63).
Із представленої позивачем виписки з особового рахунку, станом на 26 грудня 2025 року у  ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором № 288065532 в розмірі 35158,80 грн., з яких 9949,84 грн. – тіло кредиту, 17542,70 грн. – проценти, 7666,26 грн. – штрафні санкції (арк. спр. 64).
Товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою (п. 2.1.1.6).
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) і ТОВ «Таліон плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). «Право вимоги» означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Строк договору закінчується 28 листопада 2019 року (п. 8.2). Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін (п. 8.4). Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину (п. 8.6) (арк. спр. 35-37).
Відповідно до копії додаткової угоди від 28 листопада 2019 року № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 п. 8.2 викладено у новій редакції, а саме, що строк дії договору факторингу закінчується 31 грудня 2020 року (арк. спр. 37 на звороті).
Згідно з копією додаткової угоди від 31 грудня 2020 року № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 текст договору факторингу викладено у новій редакції. Зміст пунктів 2.1, 8.4, 8.6 залишився аналогічним. «Право вимоги» – права грошових вимог Клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Строк договору закінчується 31 грудня 2021 року (п. 8.2) (арк. спр. 38-40).
Відповідно до копії додаткової угоди від 31 грудня 2021 року № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня
2022 року включно (арк. спр. 40 на звороті).
З копії додаткової угоди від 31 грудня 2022 року № 31 до договору факторингу
№ 28/1118-01 слідує, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня
2023 року включно (арк. спр. 40 на звороті).
Як вбачається з копії додаткової угоди від 31 грудня 2023 року № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони домовилися продовжити строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року включно (арк. спр. 41).
Згідно акта звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2020 року
ТОВ «Таліон плюс» здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу прав вимоги) за реєстром прав вимоги від 14 січня 2020 року № 61 за договором факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 (арк. спр. 44).
Відповідно до реєстру прав вимоги від 14 січня 2020 року № 61 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 288065532 на суму 28711,20 грн. (арк. спр. 42-43).
5 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників у реєстрі прав вимоги (арк. спр. 45-46).
Відповідно до копії додаткової угоди від 3 серпня 2021 року № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 сторони домовилися продовжити строк дії договору
до 31 грудня 2022 року включно (арк. спр. 47).
З копії додаткової угоди від 30 грудня 2022 року № 3 до договору факторингу
№ 05/0820-01 слідує, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня
2024 року включно (арк. спр. 47 на звороті).
Згідно платіжної інструкції від 31 серпня 2023 року № 4586 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» сплатило на користь ТОВ «Таліон плюс» кошти згідно реєстру прав вимоги від 31 серпня 2023 року № 11 (арк. спр. 50).
Відповідно до реєстру прав вимоги від 31 серпня 2023 року № 11 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 288065532 на суму 27492,54 грн. (арк. спр. 48-49).
11 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступає ТОВ «ФК «Ейс» за плату, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги до боржників у реєстрі боржників (арк. спр. 51-53). Про що також був складений акт прийому-передачі реєстру божників від 14 липня 2025 року (арк. спр. 56). 
Згідно платіжних інструкцій від 12 серпня 2025 року № 317, 4 вересня 2025 року № 344, 18 вересня 2025 року № 355, 19 вересня 2025 року № 356, № 357, № 358,
від 24 вересня 2025 року № 360 ТОВ «ФК «Ейс» сплатило на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» кошти згідно договору факторингу 11 липня 2025 року № 11/07/25-Е (арк. спр. 57-60).
Відповідно до реєстру боржників від 14 липня 2025 року до договору факторингу від 11 липня 2025 року № 11/07/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 288065532 на суму 35158,80 грн. (арк. спр. 54-55).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями.
Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі – ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються та сторонами не оспорюються перехід права грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» за договором
№ 288065532, який укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Стосовно стягнення заборгованості за договором.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до ч. 2 с. 1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК).
Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Суд установив, що відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір № 288065532 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кошти в сумі 9950 грн. строком на 30 днів, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором.
7 вересня, 10 вересня, 15 вересня, 17 вересня, 25 вересня, 27 вересня 2019 року кредитні кошти в загальному розмірі 9950 грн. перераховані відповідачу. Відповідач ОСОБА_1 не оспорює факту укладення договору № 288065532, додаткової угоди до нього від 8 жовтня 2019 року, якою продовжено на 30 днів строк, на який був наданий кредит, отримання коштів в загальному розмірі 9950 грн. та користування ними.
У підписаному відповідачем договорі № 288065532 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
У подальшому позивач ТОВ «ФК «Ейс» набув права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 288065532, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання розміру відсотків, які підлягають стягненню, і які оспорюються відповідачем, суд виходить з такого.
Згідно з пунктами 1.3, 1.4 договору № 288065532 строк користування кредитом – 30 днів, з процентною ставкою 0,97% від суми кредиту за кожний день користування ним.
З наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку слідує,
що 8 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , сплативши у користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в розмірі 2485 грн., повністю погасила заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 2346,53 грн. за 30 днів користування кредитними коштами, частково заборгованість за тілом кредиту у розмірі 0,16 грн., а також 138,31 грн. – процентів за новий період користування коштами. Отже, станом на 8 жовтня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 за договором № 288065532 складалася з тіла кредиту в розмірі 9949,84 грн.
8 жовтня 2019 року сторони підписали додаткову угоду до договору № 288065532, у якій зазначили, що у зв`язку із неможливістю виконання ОСОБА_1 умов договору, строк кредитування продовжено на 30 днів і відповідач зобов`язалася за цей період сплачувати проценти у розмірі 1,39% в день від суми кредиту.
Таким чином, в період дії додаткової угоди від 8 жовтня 2019 року, а саме
з 9 жовтня по 6 листопада 2019 року ОСОБА_1 було нараховано 4010,70 грн. процентів (9949,84 грн.*1,39%*29 днів (бо за один день погашено 8 жовтня 2019 року в розмірі
138, 31 грн.) = 4010,70 грн.).
Отже, станом на 6 листопада 2019 року (закінчення строку кредиту) заборгованість ОСОБА_1 за договором № 288065532 складала 13960, 54 грн., з яких: 9949,84 грн. – тіло кредиту, 4010,70 грн. – проценти, визначені додатковою угодою
від 8 жовтня 2019 року.
Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Положенням п. 4.3 договору № 288065532 передбачено, що сторони погоджуються, що проценти, нараховані згідно п. 4.2 договору після закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК.
За змістом п. 4.2 договору № 288065532 у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 Договору, або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника продовжуються на весь період фактичного користування кредитом зі сплатою процентів у розмірі 1,70% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення кредиту.
Таким чином, сторони узгодили, що у разі продовження користування кредитними коштами після закінчення строку кредиту нараховуються проценти відповідно до
ст. 625 ЦК в розмірі 1,70 % за кожен день користування кредитом (9949,84 грн.*1,70%*1 день = 169,15 грн.). Загальний розмір процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК, за період з 7 листопада 2019 року по 20 січня 2020 року, в межах заявлених вимог, становить 13532 грн. (9949,84*1,70%*80 днів), що співвідноситься із поданими
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» розрахунками заборгованості. На цій підставі суд відхиляє доводи представника відповідача про неправомірне нарахування процентів, оскільки сторони узгодили у договорі та додатковій угоді до нього відсоткову ставку і ОСОБА_1 погодилася на отримання кредиту саме на таких умовах. При цьому, суд не приймає доводи представника відповідача щодо подвійної відповідальності відповідача за порушення зобов`язань, оскільки позивач не ставить вимогу про стягнення пені, а просить лише про стягнення процентів відповідно до ст. 625 ЦК 
Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором № 288065532 в межах заявлених позовних вимог: 9949,84 грн. тіла кредиту, 17542,70 грн. процентів.

Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Із копій договору про надання правничої допомоги від 20 серпня 2025 року
№ 20/08/25-01 (арк. спр. 65), додаткової угоди № 25770914212 до цього договору (арк. спр. 66), акта прийому-передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року (арк. спр. 67), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 19 жовтня 2018 року серії КС № 7073/10 (арк. спр. 68), довіреності від 11 серпня 2025 року (арк. спр. 69) судом встановлено, що адвокатом Соломко О.В. надавалася правнича допомога ТОВ «ФК «Ейс» у цій справі. Така допомога полягала у: складанні позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором від 7 вересня 2019 року № 288065532 (витрачений час 2 год., вартість 5000 грн.), вивченні матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_1 , за кредитним договором від 7 вересня 2019 року № 288065532 (витрачений час 2 год., вартість 1000 грн.), підготовці адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором від 7 вересня 2019 року
№ 288065532 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 (витрачений час 1 год., вартість 500 грн.), підготовці клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором від 7 вересня 2019 року № 288065532 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 (витрачений час 1 год., вартість 500 грн.). Загальна вартість послуг складає 7000 грн.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує, що ця справа є малозначною, в даній категорії справ усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4
ст. 137 ЦПК. Водночас, суд не знаходить підстав для покладення на позивача витрат відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу в розмірі 9000 грн., оскільки позов
ТОВ «ФК «Ейс» судом задоволено.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ТОВ «ФК «Ейс» задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором від 7 вересня 2019 року № 288065532: 9949 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) гривень
84 (вісімдесят чотири) копійки тіла кредиту, 17542 (сімнадцять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 70 (сімдесят) копійок процентів, а також 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, кабінет 13, ідентифікаційний код юридичної особи 42986956).
Відповідач:  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Суддя:          В.Б. Требик