Справа № 149/341/26
Провадження №2/149/570/26 
Номер рядка звіту 69

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и

17.03.2026 м. Хмільник 
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Робак М.В.,
за участі секретаря Поліщук Л.А.,
розглянувши судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. 
Позов обгрунтовано тим, що внаслідок несвоєчасної сплати аліментів у відповідача за період з 01.01.2024 року по 31.10.2025 року виникла пеня у розмірі 47 427,25 грн. Однак, з урахуванням розміру заборгованості зі сплати аліментів, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 37 941,80 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Ухвалою суду від 10.02.2026 у справі відкрито загальне позовне провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов, проти проведення заочного розгляд справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином. Конверт повернувся з відміткою "адресат відсутній".
За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з відповідача на користь позивача, за рішенням суду стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.04.2014 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-11).
Відповідно до довідки, виданої начальником Хмільницько ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Віктором Деркачем від 29.10.2025 №22-2035/65066 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 12-13) встановлено, що станом на 31.10.2025 у відповідача, за період з 01.01.2024 до 01.10.2025, наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 47427,25 грн.
У зв"язку з невиконанням рішення суду по виплаті аліментів на ОСОБА_2 накладено штраф (а.с. 19), обмежено у праві виїзду за межі України, у праві полювання та керування транспортними засобами (а.с. 14-15)
Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).
Згідно із ч. ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.
Як встановлено судом, відповідач допустив прострочення щодо сплати аліментів за період з 01.01.2024 до 31.10.2025, а тому позивач має право на стягнення пені відповідно до частини першої статті 196 СК України.
Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду зроблених у постанові від 03.04.2019 р. (справі № 333/6020/16-ц), розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Згідно розрахунку суми неустойки за прострочення сплати аліментів, наведеного позивачем у позовній заяві, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2024 до 31.10.2025 складає 47427,25 грн. У зв`язку з виникненням заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищив суму відповідних платежів за один рік, було винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 в сумі 9485,45 грн., тому стягненню підлягають 37941,80 грн. пені (а.с.19). Вказаний розрахунок є правильним та здійснений з урахуванням вищевказаної позиції Верховного Суду.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).
З огляду на те, що судом встановлено наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів, яка становить 37941,80 гривень, приймаючи до уваги відсутність доказів того, що така заборгованість утворилась не з вини відповідача, останнім розмір заборгованості по аліментах не оскаржується, розрахунок пені не спростовується, тому суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем документально підтверджено понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн (а.с. 22-26).
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі у розмірі 1% від ціни позову, а саме - 2284,75 грн., а на користь позивача - понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
На підставі ст.ст. 180, 181, 196 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , 37 941 грн. (тридцять сім тисяч дев?ятсот сорок одну) грн 80 коп. пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2024 року по 31.10.2025 року включно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2284,75 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя        Марина РОБАК