ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
21 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 636/421/25
провадження № 22-ц/818/1863/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П., 
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року, під головуванням судді Карімова І.В.,-
в с т а н о в и в:
У січні 2025 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ГЛОБУС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС» від 25.05.2021 року у розмірі 20681 ,88 грн., а також понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Акціонерне товариство «Комерційний банк «ГЛОБУС» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення процентів (комісії) та ухвалити нове рішенням, яким стягнути з відповідачки на користь позивача 9 882,00 грн заборгованості по процентам за користування кредитом (комісії). А в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення простроченої заборгованості закрити провадження у зв`язку із погашенням даної заборгованості після звернення до суду із позовом, та вирішити питання щодо судових витрат. Вважають, що рішення суду є таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, що мають значення для вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України – в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 сплачена прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 799,88 грн., вимоги АТ «КБ «ГЛОБУС» про стягнення зазначеної суми заборгованості задоволенню не підлягають. Надані позивачем докази в їх сукупності не підтверджують, що в укладеному кредитному договорі були передбачені додаткові та супутні банківські послуги, за які встановлена така щомісячна комісія. Також банк не зазначив та не надав доказів узгодження з відповідачкою переліку послуг, за які вона має сплачувати комісію. До того ж, позивачем на зазначено про види послуг, що надавалися ОСОБА_1 (інформування відповідача про здійснення щомісячних платежів, надання інформації щодо стану заборгованості, інформування про виникнення простроченої заборгованості, консультування відповідача тощо), та дату їх надання. 
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вимогам закону та фактичним обставинам справи відповідає не в повній мірі. 
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.05.2021 року ОСОБА_1 підписала заяву –анкету за № 41077860 на приєднання до договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС», чим акцептовано публічну пропозицію банку. 
В анкеті-заяві відповідачкою зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування та графік платежів заборгованості за споживчим кредитом: сума кредиту 18299,88 грн., строк кредитування 36 місяців з 25.05.2021 року по 24.05.2024 року; пільговий період 13 місяців з 25.05.2021 року по 25.06.2022 року; комісія за управління кредитом - 3,00% щомісяця, розмір процентної ставки % річних 0,00001%, схема повернення кредиту- ануїтет, реальна процентна ставка 55,23412% річних, загальна вартість кредиту -27632,88 грн. 
Підписанням цієї заяви-анкети відповідачка підтвердила, що акцептує Публічну пропозицію банку на укладання Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС» в повному обсязі, з урахуванням умов і правил надання всіх банківських послуг, як обраних безпосередньо при укладанні договору, так і послуг, що можуть бути надані у процесі обслуговування, тарифами, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки про надання споживчого кредиту, інших додатків, що розміщені на сайті Банку globusbank.com.ua, складають Договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування, укладення якого вона підтвердила, а також зобов`язується виконувати його умови.
Відповідно до графіку платежів позичальник зобов`язується у період з моменту отримання кредиту до 1 числа кожного місяця вказано у графіку платежів сплачувати суму платежу в розмірі 859,08 грн.
Відповідно до п.1.4 договору перелік та вартість послуг, що надаються банком клієнту, визначається в заяві-анкеті на приєднання до договору, Тарифах або тарифних пакетах, що діють у банку. Все, що не передбачене заявою-анкетою на приєднання до договору та/або тарифами, визначено повною мірою договором, програмами та/або умовами продукту, що оприлюднені на офіційному сайті банку.
Відповідно до п.1.7 договору дата набрання чинності договору визначається заявою-анкетою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами договору. Місцем укладання договору є місцезнаходження структурних підрозділів банку та/або кредитного посередника банку (відділення, точки продажів, магазини або іншого місця надання банком послуг, в т.ч. через мобільний додаток), в якому клієнт подає заяву-анкету на приєднання до договору.
Згідно п. 1.8, укладаючи цей договір, сторони приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених договором.
За умовами п. 1.9 підписанням паперової або електронної заяви-анкети на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору з додатками (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору та тарифами, що є чинними на дату укладання цього Договору.
Відповідно до п. 1.12, укладенням договору сторони погодили, що примірник заяви-анкети на приєднання до договору може надаватися банком клієнту в паперовій формі та/або надсилатись в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема, але не виключно за допомогою мобільного додатку, в залежності від технічних можливостей банку.
Пунктом 4.1. Додатку 1 до договору визначено зобов`язання клієнта, зокрема:
4.1.1. використати споживчий кредит за цільовим призначенням і своєчасно повернути його відповідно до умов цього Договору та додатків.
4.1.2. своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції (за наявності) в порядку, передбаченому цим Договором (в т.ч. заявою-анкетою на приєднання до договору).
4.1.3. повністю повернути банку суму отриманого споживчого кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту, яка визначена заявою-анкетою на приєднання до договору та графіком платежів. Якщо дата остаточного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, сплата переноситься на наступний робочий день Банку.
З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.11.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 20 681,88 грн, з яких: 10 799,88 грн – прострочена заборгованість по кредиту; 9 882,00 грн – прострочена заборгованість по процентам (комісіям.
З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2024 року позивач направив ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості в розмірі 20681,88 грн, яку відповідачка не погасила в установлений банком строк, тому останній звернувся до суду із зазначеним позовом. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, разом із відзивом на позовну заяву стороною відповідача надана копія квитанції до платіжної інструкції на переказ коштів № 20649 в розмірі 10799,90 грн, сплачених ОСОБА_1 на рахунок АТ КБ «ГЛОБУС» з призначенням платежу: перерахування коштів на погашення заборгованості згідно кредитного договору №41077860 від 25.05.2021 року.
Факт погашення ОСОБА_1 простроченої заборгованості по тілу кредита в розмірі 10 799,88 грн не спростований позивачем. 
Даних про повне виконання умов договору, в тому числі по сплаті відсотків(комісії), відповідачкою, матеріали справи не містять.
В обґрунтування позовних вимог Банком зазначено, що 25.05.2021 року ОСОБА_1 подано заяву –анкету на приєднання до договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС», чим акцептовано публічну пропозицію банку. В анкеті-заяві відповідачкою зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування та графік платежів заборгованості за споживчим кредитом: сума кредиту 18299,88 грн, строк кредитування 36 місяців з 25.05.2021 року по 24.05.2024 року; пільговий період 13 місяців з 25.05.2021 року по 25.06.2022 року; комісія за управління кредитом - 3,00 % щомісяця, розмір процентної ставки % річних 0,00001%, схема повернення кредиту- ануїтет, реальна процентна ставка 55,23412% річних, загальна вартість кредиту -27632,88 грн. Підписанням заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що на момент укладення договору ознайомилась з повним текстом договору (у тому числі тарифами), повністю зрозуміла його зміст та погоджується із усіма умовами договору та тарифами, що є чинними на дату укладення цього договору. Відповідно до графіку платежів позичальниця зобов`язується у період з моменту отримання кредиту до 1 числа кожного місяця, вказаного у графіку платежів, сплачувати суму платежу в розмірі 859,08 грн. Оскільки, відповідачкою порушено умови договору бо не повернуті грошові кошти відповідно до графіку платежів та договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань станом на 01.11.2024 року утворилась заборгованість за договором в розмірі 20 681,88 грн, з яких: 10 799,88 грн – прострочена заборгованість по кредиту; 9 882,00 грн – прострочена заборгованість по процентам (комісіям), яку позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. 
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України “Про електронну комерцію” визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено правомірності нарахування та стягнення з відповідачки передбаченої умовою договору комісії за управління кредитом, оскільки з тексту позовної заяви та доданих до неї документів взагалі не випливає ані зміст вказаної послуги, ані обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування».
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема, за надання кредиту.
Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за управління кредитом після пільгового періоду у розмірі 3,00%, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а тому висновок суду першої інстанції про те, що положення спірного кредитного договору в частині стягнення суми комісії за управління кредитом, після пільгового періоду є нікчемними в силу ст.228 ЦК України є помилковим.
Сплата комісії за управління кредитом, після пільгового періоду передбачена умовами кредитного договору. Підстав для відмови у її стягненні колегія суддів не вбачає.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «КБ «ГЛОБУС»  заборгованості за комісією за управління кредитом, після пільгового періоду у розмірі 9 882,00 грн.
Щодо відмови в задоволенні позову про стягнення за тілом кредиту, судова колегія зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2025 року АТ «КБ «ГЛОБУС»  звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 22.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем 29.08.2025 року було сплачено 10 799,90 грн. 
Апелянт посилався на те, що в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції мав закрити провадження у справі, оскільки відповідачка погасила борг після відкриття провадження у даній справі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Якщо предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, в тому числі шляхом відмови від позову.
Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20), від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).
З матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі до початку судового розгляду, відповідачка сплатила заборгованість по тілу кредиту та звернулася до суду із заявою про відмову у позові по причині погашення нею заборгованості після пред`явлення позову. 
У постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 ОП КЦС ВС зробила висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній, як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Разом з тим позивач не скористався своїм правом на відмову від позову в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Натомість підстав для закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмету спору не вбачається, оскільки після часткового погашення заборгованості між сторонами залишились неврегульовані питання.
Тому підстав для закриття провадження у справі у зазначеній частині не вбачається.
Висновок суду про відмову в позові про стягнення заборгованості за тілом кредиту у зв`язку із її погашенням до ухвалення судом рішення відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином рішення суду підлягає скасуванню в частині позовних вимог про стягненню відсотків(комісії) із задоволенням позову в цій частині.
В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, за апеляційну скаргу -4 542,00 грн.
З урахуванням того, що позовні вимоги ААкціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» підлягають частковому задоволенню, а саме: на 47,78 % (з 20 681,88 грн на 9 822,00 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 3 616,95 грн (47,78% від 7 570,00грн).
Отже стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ГЛОБУС»  підлягає судовий збір у розмірі 3 616,95 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,–
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» – задовольнити частково.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2025 рокув частині позовних вимог про стягнення відсотків (комісії) скасувати та ухвалити нове.
Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС»  – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС»  суму заборгованості за комісією за управління кредитом, після пільгового періоду у розмірі 9 882,00 грн, а також судовий збір у сумі 3 616,95 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:    О.В. Маміна
Судді:    Н.П. Пилипчук 
О.Ю. Тичкова