Провадження № 2/537/445/2026
Справа № 537/7817/25
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2026 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Маханькова О.В.,
за участі секретаря судового засідання Золотаренко Д.Ю.,
представника позивача – адвоката Пасюка В.В.,
представника відповідача – адвоката Шевченка С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука цивільну справу за позовом представника позивача – адвоката Пасюка Василя Володимировича, який діє в інтересах «Житлорембудсервіс» до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача – адвокат Пасюк В.В. звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» (ЄДРПОУ 35868968) грошові кошти у сумі 136000.00 гривень у відшкодування збитків, завданих ДТП, 10000.00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката та витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування позову зазначено, 24 лютого 2025 року, приблизно о 15 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2 , грубо порушуючи п.16.11 Правил дорожнього руху України, здійснюючи рух по другорядній дорозі вул.Софіївській у м. Кременчуці, наблизився до нерегульованого перехрестя з головною дорогою - вул. Лейтенанта Покладова, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну та не надавши перевагу в русі автомобілю «Nissan X-Trail» під керуванням ОСОБА_2 (Генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс»), який рухався по головній дорозі, допустив зіткнення. 
Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26.02.2025 року в рамках кримінального провадження №12025170500000332 від 24.02.2025 року (судова справа№524/2229/25, провадження №1кс/524/501/25) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накладено арешт на майно - автомобіль «Nissan X-Trail» державний номерний НОМЕР_3 , який на праві особистої приватної власності належний ТОВ «Житлорембудсервіс», шляхом заборони власнику та користувачу відчужувати, розпоряджатися, використовувати транспортний засіб та проводити будь-які ремонтні роботи цього автомобіля.
Оскільки транспортний засіб позивача був пошкоджений, вилучений та накладено арешт і заборону ним користуватись, позивач змушений був тимчасово орендувати інший транспортний засіб для використання його у своїй господарській діяльності.
28.02.2025 року ТОВ «Житлорембудсервіс» було укладено з ФОП ОСОБА_3 Договір оренди легкового автомобіля №01-03/25. У відповідності до цього договору позивачем взято з 01.03.2025 року у оренду легковий автомобіль марки FORD модель: FOCUS; Загальний легковий хетчбек; номерний знак: НОМЕР_4 . Пунктом 5.1. цього договору визначено розмір орендної плати – 17000.00 грн. за кожен місяць орендного користування. Позивачем вказаний транспортний засіб орендувався з 01.03.2025 року і по 31.10.2025 року, тобто – 8 місяців. В якості орендної плати позивачем сплачено 136 000.00 грн. (17000.00 х 8 = 136 000.00).ТОВ “ЖРБС” зазначає, що витрати на оренду транспортного засобу є прямими збитками, які були спричинені саме через відсутність у позивача транспортного засобу, який став непридатним для експлуатації внаслідок ДТП з вини відповідача та на нього був накладений арешт із забороною користування. А тому, такі витрати підлягають стягненню із відповідача. 
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.
02.02.2026 року до суду надійшов від представника відповідача Шевченка С.М. відзив на позовну заяву. Із позовними вимогами відповідач ОСОБА_1 не погоджується і вважає, що позов не підлягає задоволенню.
У обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що договір оренди транспортного засобу, укладеного 28.02.2025 року ТОВ «Житлорембудсервіс» з ФОП ОСОБА_3 має посвідчуватися нотаріально (посилається на ч. 2 ст. 799 ЦКУ: договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню). А оскільки цей договір оренди між ФОП та юридичною особою не було посвідчено нотаріально, то, на думку відповідача, він має вважатися нікчемним у силу ч.1 ст. 220 ЦКУ. Відповідач посилається на висновки викладені в постановах Верховного СудуУкраїни від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-1551цс16, від 18 січня 2017року у справі N 6-648цс16, у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020року у справі N 404/4702/18-ц (провадження N 61-8629св19). Також посилається на висновкиВП Верховного Суду (постанови у справі N 751/3840/15-ц, від 24 квітня 2018 року у справі N303/5186/15-ц,від 15 травня 2019 року у справі N 904/10132/17 (пункт 52), від 21 вересня 2019 рокуу справі N 922/4239/16 (пункт 38), від 3 липня 2019 року у справі N 916/1261/18(пункт 30), від 9 жовтня 2019 року у справі N209/1721/14-ц, від 16 жовтня 2019 рокуу справах N 663/1738/16-ц і N653/4112/17, від 25 лютого 2020 року у справі N916/385/19 (пункт 5.16), від 5 травня 2020 року у справі N161/6253/15-ц). 
Вказує, що до позовної заяви не долучено належних доказів сплати орендноїплати на загальну суму 136 000,00 грн, а долучені до позовної заяви акти надання послуг оренди самі по собі не є доказами сплати коштів, оскільки вони лише фіксують надання послуг, але не містять підтвердження їх оплати і не підтверджує факт реальних фінансових розрахунків між позивачем та ФОП ОСОБА_3 . Ставить під сумнів реальність договірних відносин та дійсності понесених позивачем витрат. У задоволенні позову ТОВ «Житлорембудсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП просить відмовити.
13.02.2025 року надійшла відповідь на відзив. Позивач вказує, що питання необхідності нотаріального посвідчення договору найму транспортного засобу, стороною якого є ФОП було предметом розгляду Великою Палатою ВС у справі №125/1216/20 в результаті розгляду якої зроблено правовий висновок з питання необхідності нотаріального посвідчення договір найму (оренди) транспортного засобу, стороною якого є ФОП, згідно із частиною другою статті 799 ЦК України. ВП ВС у своєму висновку зазначила, що в даному випадку слід виходити не лише із суб`єктного складу відповідних правовідносин та важливим у цьому випадку є також зміст самих правовідносин та чи є такі відносини господарськими. Необхідним є встановлення правового статусу фізичної особи у цих правовідносинах - чи діє вона у власних інтересах, чи як суб`єкт господарювання, який орендує транспортний засіб з метою його використання у своїй господарській діяльності. Позивач вказує, що витрати на оренду транспортного засобу є прямими збитками, які були спричинені саме через відсутність у позивача транспортного засобу, який став непридатним для експлуатації внаслідок ДТП з вини відповідача та на нього був накладений арешт із забороною користування. А тому, такі витрати підлягають стягненню із відповідача.
25.02.2026 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме платіжні інструкції про здійснення орендної плати за автомобіль з березня по вересень 2025 року.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 31.03.2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце належним чином повідомлений.
Представник відповідача – адвокат Шевченко С.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно норм ч.1 ч.2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Судом встановлено, що 24 лютого 2025 року за участі відповідача ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом «ChevroletAveo», державний номер НОМЕР_2 порушуючи Правила дорожнього руху України допустив зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail» під керуванням ОСОБА_2 - Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс».
Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26.02.2025 року в рамках кримінального провадження №12025170500000332 від 24.02.2025 року (справа№524/2229/25, провадження № 1кс/524/501/25) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накладено арешт на майно - автомобіль «Nissan X-Trail» державний номерний НОМЕР_3 , який на праві особистої приватної власності належний ТОВ «Житлорембудсервіс», шляхом заборони власнику та користувачу відчужувати, розпоряджатися, використовувати транспортний засіб та проводити будь-які ремонтні роботи цього автомобіля.
28.02.2025 року ТОВ «Житлорембудсервіс» укладено з ФОП ОСОБА_3 Договір оренди легкового автомобіля №01-03/25 згідно якого з 01.03.2025 року позивачем взято у оренду легковий автомобіль марки FORD модель: FOCUS; Загальний легковий хетчбек; номерний знак: НОМЕР_4 . 
Пунктом 1.1. договору вказано, що Орендодавець зобов`язується передати за плату Орендареві у строкове користування, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове користування легковий автомобіль, що визначений у цьому Договорі (надалі іменується "автомобіль, що орендується"), та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату.
Пунктом 2.1. договору визначено, що автомобіль, що орендується, повинен використовуватися Орендарем виключно для службових перевезень працівників останнього.
Пунктом 5.1. договору визначено розмір орендної плати – 17000.00 грн. за кожен місяць орендного користування. 
Актами надання послуг з оренди за період з 01 березня по 31 жовтня підтверджено факт надання послуги з оренди транспортного засобу та вказано розмір орендної плати 17000.00 гривень за один місяць.
Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців тагромадських формувань стосовно ФОП ОСОБА_3 вбачається, що основним видом діяльності суб?єкта господарювання ФОП ОСОБА_3 є «77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів (основний)».
Платіжними інструкціями №6 від 17.03.2025 року, №1 від 22.04.2025 року, №1 від 21.05.2025 року, №3 від 23.06.2025 року, №4 від 28.07.2025 року, №11 від 21.08.2025 року, №6 від 23.09.2025 року підтверджується оплата орендної плати у розмірі по 17000.00 гривень за кожен місяць орендного користування транспортним засобом.
Таким чином укладаючи договір оренди легкового автомобіля №01-03/25 з ОСОБА_4 і позивач і ФОП діяли в рамках господарської діяльності. А тому, враховуючи правові висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного суду від 25.02.2020 по справі № 916/385/19, постанові ВСУ від 18.12.2012 у справі № 14/5025/1982/11 (№ провадження 3-66гс12), постанові КГС ВС від 06.03.2019 у справі № 910/22473/17 (№ в ЄДРСР 80685063) - положення частини другої статті 799 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки у відповідно до умов укладеного договору оренди транспортного засобу орендар (позивач) та орендодавець (ФОП ОСОБА_3 ) діяли в рамках господарської діяльності як суб`єкти господарювання.
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.09.2025 року було встановлено наступне.
24 лютого 2025 року, приблизно о 15 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ChevroletAveo», державний номер НОМЕР_2 , грубо порушуючи п.16.11 Правил дорожнього руху України, здійснюючи рух по другорядній дорозі вул. Софіївській у м. Кременчуці, наблизився до нерегульованого перехрестя з головною дорогою - вул.Лейтенанта Покладова, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну та не надавши перевагу в русі автомобілю «Nissan X-Trail» під керуванням ОСОБА_2 (Генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю “Житлорембудсервіс”), який рухався по головній дорозі, допустив зіткнення. У результаті зіткнення автомобіль «ChevroletAveo» відкинуло на пішохідний перехід, де був здійснений наїзд на пішохода ОСОБА_5 .Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Ha підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах – шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею матеріально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Житлорембудсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих ДТПє обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2422.40 гривень та 10000.00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.
Керуючись ст.ст.12,13,258-259,264-265,268,354ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов представника позивача – адвоката Пасюка Василя Володимировича, який діє в інтересах «Житлорембудсервіс» до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», ЄДРПОУ 35868968 грошові кошти у сумі 136 000.00 гривень у відшкодування збитків, завданих ДТП.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», ЄДРПОУ 35868968 – 2422 грн. 40 коп сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», ЄДРПОУ 35868968 – 10000 грн.00 коп. витрати на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи,якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст складено та підписано 21.04.2026

Суддя Маханьков О.В.