Єдиний унікальний № 946/512/26 
Провадження № 3/946/323/26 

У К Р А Ї Н А
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України

09 лютого 2026 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бурнусус О.О., за участю: секретаря судового засідання – Коробко О.Д., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , прокурора – Копанської А.А., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мирне Кілійського району Одеської області, який обіймав посаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює водієм в ТОВ «Автотранс Україна», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, –

ВСТАНОВИВ:

До Ізмаїльського міськрайонного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 90/2026 від 16.01.2026 року, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 , припиняючи діяльність 02.07.2024 на посаді інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи військове звання головний сержант, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 «Про запобігання корупції», згідно Примітки ст. 172-6 КУПАП, несвоєчасно 28.03.2025 року, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Крім того, до Ізмаїльського міськрайонного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 91/2026 від 16.01.2026 року, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 , припинивши діяльність з 02.07.2024 року на посаді інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи військове звання головний сержант, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції», згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно 14.01.2026 року, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, чим порушив вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, адміністративна відповідальність встановлена за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
В судовому засідання ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративних правопорушень визнав та надав пояснення за обставинами справ.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що матеріали справ про адміністративні правопорушення містять достатньо доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим, просив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та прокурора, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Відповідно до 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно приписів ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
З`ясовуючи ці обставини, суд виходить з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно - правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно - правових актів. Норма ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього адміністративного правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного законодавства, а саме статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», в якій передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно - правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.
Одним з основоположних принципів діяльності щодо запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки такі правопорушення несуть негативні наслідки, що можуть сприяти підриву авторитету державних органів влади та зашкодити суспільним інтересам, тому таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1 від 01.01.2024, ОСОБА_1 було призначено на посаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 185 від 02.07.2024 року головного сержанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та всіх видів забезпечення.
Відповідно до ч. 12 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов?язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов?язків згідно із законодавством.
Відповідно до функціональних обов?язків інструктор відділення рекрутингу та комплектування головний сержант ОСОБА_1 , підпорядковується начальнику відділення рекрутингу та комплектування першого відділу. Відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього обов?язків і поставлених йому завдань, а також за утримання дорученої техніки У справному стані, за збереження виданого йому майна. Інструктор відділення рекрутингу та комплектування: приймає участь в заходах, пов?язаних з відбору військовослужбовців контрактної служби; проводить роботу з командирами військових частин в зоні територіальної відповідальності; проводить процедури відбору кандидатів на військову службу на предмет відповідності критеріям військової служби (медичний огляд на предмет придатності до військової служби, професійно-психологічний відбір; перевірка фізичних якостей, оформлення документів особової справи).
Крім того, положеннями ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначено, що до офіцерського складу відноситься військове звання головний сержант.
Відповідно до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовими званнями начальниками є військовослужбовці сержантського і старшинського складу для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини. Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання.
Молодші за званням військовослужбовці повинні беззастережно виконувати зазначені вимоги старших за військовим званням військовослужбовців.
З огляду на викладене, інструктор відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 головний сержант ОСОБА_1 є військовою посадовою особою Збройних Сил України, яка здійснює професійну діяльність, пов?язану із обороною України, незалежності та територіальної цілісності, а також наділений адміністративно-господарськими обов?язками (функціями).
Згідно підпункту 3 пункту 7 частини 5 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» військовослужбовці, які проходять службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки або відрядженні до них відносяться до суб?єктів на яких поширюється дія розділу VII Закону України «Про запобігання корупції» (крім осіб рядового складу підрозділів охорони відповідних центрів).
Таким чином, відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», інструктор відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 головний сержант ОСОБА_1 , віднесений до суб?єктів на яких поширюється дія цього Закону, як на військову посадову особу Збройних Сил України, і він є суб?єктом декларування і відповідальності за вчинення правопорушення пов?язаного з корупцією, і зобов?язаний виконувати вимоги Закону, в тому числі зазначених у ч. 1 ст. 45 вказаного Закону.
Статтями 2, 3 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначено, що кожен громадянин України, вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, бере офіційне зобов?язання неухильно додержуватися Конституції України, цього Закону, Законів України «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інших законів України, а також прийнятих відповідно до них указів Президента України та інших нормативно-правових актів обороноздатності держави, виконання військового обов?язку, проходження військової щодо забезпечення служби, служби військовому резерві військовослужбовців, а також міжнародних договорів України, згода статусу обов?язки військової служби.
У відповідності до пункту 15 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб?єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до Роз?яснення Національного агентства з питань запобігання корупції N?4 від 13.11.2023 «Щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного фонду» визначено, що декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб?єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.
Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру, крім декларації кандидата на посаду.
Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. З Закону, у тому числі перебування на посадах, зазначених у п. 1, пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону.
Відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення діяльності.
Частина перша статті 241-1 КЗпП України «Обчислення строків, передбачених цим Кодексом» визначає, що строки виникнення і припинення трудових прав та обов?язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Частина п?ята вказаної статті встановлює, що коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.
Таким чином, строком перебування особи в часі як такої що «припиняє діяльність», зазначеного в абзаці першому ч. 2 ст. 45 Закону, є останній день перебування працівника в трудових правах та обов?язках визначених у наказі про звільнення, а з наступного дня особа вважається звільненою, тобто такою що припинила трудові права та обов?язки
Відповідно до питання 197-2 «Коли подають декларації військовослужбовці, визначені у п.п. 1-4 ч. 7 ст. 45 Закону (ТОП посадовці, члени ВЛК, ЛЛК, працівники ТЦК та СП, закупівельники)?» Роз?яснення Національного агентства з питань запобігання корупції N?4 від 13.11.2023 «Щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку)» визначено, що декларації за 2021, 2022, 2023 звітні періоди вищезазначеними суб?єктами подаються до 31 березня 2024 року. Суб?єкти декларування, які зазначені у п.п. 1-4 ч. 7 ст. 45 Закону, подають декларації у строки, визначені ч.ч. 1-4 ст. 45 Закону (абз. 12 ч. 7 ст. 45 Закону). Тобто на них поширюються загальні правила стосовно строків подання декларацій, а не особливі, пов?язані з відновленням обов?язку подання декларацій. Це стосується суб?єктів декларування з числа військовослужбовців, які: 3) проходять службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) або відряджені до них (крім осіб рядового складу підрозділів охорони відповідних центрів).
Таким чином інструктор відділення рекрутингу та комплектування головний сержант ОСОБА_1 , як особа, яка припиняє 02.07.2024 року діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, був зобов?язаний подати декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями, до 00 годин 00 хвилин 02.08.2024 року.
Проте, головний сержант ОСОБА_1 , будучи суб?єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов?язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, подав відповідну декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями, лише 28.03.2025 р. о 20 год. 31 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Факт несвоєчасної подачі ОСОБА_1 відповідної декларації встановлений обставинами справи. Поважні причини несвоєчасної подачі декларації головним сержантом ОСОБА_1 не встановлені.
Таким чином, ОСОБА_1 , припиняючи з 02.07.2024 року діяльність на посаді інструктора відділення рекрутингу та комплектування першого відділу головний сержант ОСОБА_1 , будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на вказаній посаді, вчинив дії, які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 N? 5-pп/2015 з питань офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 276 КУПАП місцем вчинення правопорушення є адміністративно-територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Головний сержант ОСОБА_1 не виконав вимоги ч. 2 ст. 45 Закону, які виникли у нього, як у інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто місцем вчинення правопорушення є – ІНФОРМАЦІЯ_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Датою і часом вчинення правопорушення, пов?язаного з корупцією ОСОБА_1 , є фактичний час і дата несвоєчасної подачі декларації особи, яка припиняє діяльність пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, тобто 28.03.2025 року о 20 год. 31 хв.
Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією є дата завершення збору доказів, встановлення особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, фактичних даних для висновку про наявність в діях особи вини у вчиненні правопорушення, встановлення складу адміністративного правопорушення та складання протоколу за участю особи - ОСОБА_1 , а саме 16.01.2026 poкy.
Юридичними наслідками в даному випадку є несвоєчасне, без поважних причин подання ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, у визначений Законом строк, декларації особи, яка припиняє діяльність пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.
Крім того, на виконання вище зазначених вимог законодавства ОСОБА_1 зобов?язаний був подати щорічну декларацію особи, яка припинила діяльність пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік не пізніше 31.03.2025.
Проте, ОСОБА_1 , будучи суб?єктом декларування, який повинен бути обізнаним щодо обов?язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, припинивши 02.07.2024 року діяльність на посаді інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , за відсутності поважних причин, в порушення а. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, лише 14.01.2026 р. о 16 год. 25 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Факт несвоєчасної подачі інструктором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 головним сержантом ОСОБА_1 відповідної декларації встановлений. Поважні причини несвоєчасної подачі декларації ОСОБА_1 не встановлені.
Таким чином, ОСОБА_1 , припинивши 02.07.2024 року діяльність на посаді інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб?єктом на якого поширюються дії ЗУ «Про запобігання корупції», несвоєчасно 14.01.2026, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, чим порушив вимоги а. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Головний сержант ОСОБА_1 не виконав вимоги а. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, які виникли у нього, як у інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто місцем вчинення правопорушення є - ІНФОРМАЦІЯ_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі. Тому, незалежно від виду суб?єкту та його службової діяльності, та інших характеристик його обов?язком є діяти лише в рамках закону.
Датою і часом вчинення правопорушення, пов?язаного з корупцією ОСОБА_1 , є фактичний час і дата несвоєчасної подачі декларації особи, яка припинила діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, тобто 14.01.2026р. о 16 год. 25 хв.
Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією є дата завершення збору доказів, встановлення особою, повноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, фактичних даних для висновку про наявність в діях особи вини у вчиненні правопорушення, встановлення складу адміністративного правопорушення та складання протоколу за участю особи - ОСОБА_1 , а саме 16.01.2026 року.
Юридичними наслідками в даному випадку є несвоєчасне, без поважних причин подання ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, у визначений Законом строк, декларації особи, яка припинила діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік.
Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов?язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за цією нормою передбачена за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Винність ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначених адміністративних правопорушень підтверджується сукупністю наступних доказів, досліджених судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 90/2026 від 16.01.2026 року; протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 91/2026 від 16.01.2026 року; поясненнями, наданими ОСОБА_1 у судовому засіданні 09.02.2026 року та іншими доказами в їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні.
Судом було розглянуто два протоколи про адміністративне правопорушення, та накладено стягнення відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, а саме якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення враховується обставини, згідно ст. ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, з урахуванням чого застосовується адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Крім того, в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 36, 172-6, 251, 268, 280, 283 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 04.01.1999 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП – НОМЕР_2 ), визнати винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.172-6 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 04.01.1999 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП – НОМЕР_2 ) судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп., зарахувавши його до спеціального фонду державного бюджету України.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення, або отримання.
Повний текст постанови складено 11.02.2026 року.

Суддя   О.О. Бурнусус