ПОСТАНОВА 
Іменем України

03 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 405/4270/25
провадження № 22-ц/4809/594/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І., 
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 11 грудня 2025 року у складі головуючого судді Шевченко І.М.
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог, письмових пояснень і рішення суду першої інстанції.
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №604830826 від 11 листопада 2022 року у розмірі 12 503 грн, стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн, а також витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування зазначено, що 11 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №604830826 на суму 10 000 грн у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора MNV85Т9F.
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та перерахував відповідачці, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 10 000 грн 11 лютого 2022 року на банківську картку № НОМЕР_1 , зазначену нею у заявці при укладенні кредитного договору.
У подальшому, право вимоги до відповідачки за кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») на підставі укладеного 28 листопада 2018 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу №28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до нього).
30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.
04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.
Позивач вказує, що умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавались, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.
Зазначає, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зі сторони відповідачки не здійснювалось погашення кредитної заборгованості.
Враховуючи зазначене, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем становить 12 503 грн, з яких: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 2 503 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення в яких, зокрема, зазначила, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" не довело порушення його прав з її боку та наявність у нього права звернення до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, та за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмету правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином, що існувала на момент переходу цих прав (а.с.107-114).

Рішенням Подільського районного суду міста Кропивницького від 11 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд керувався тим, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року договір факторингу №28/1118-01, є триваючим правочином та додатковими угодами до даного договору його термін дії неодноразово продовжувався. В межах строку дії вказаного договору можливе відступлення прав вимоги, в тому числі і майбутніх, але лише у разі їх визначеності, конкретності та індивідуалізації, що може бути оформлено шляхом укладення додаткових угод. Складання лише реєстру боржників та актів приймання-передачі, без укладення додаткових угод до договору факторингу, не може свідчити про належну передачу прав вимоги від клієнта до фактора. Судом зазначено, що після укладення додаткової угоди №19 від 28 листопада 2019 року до договору факторингу №28/1118-01від 28 листопада 2018 року, термін якого продовжено до 31 грудня 2020 року, ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року, в тому числі щодо ОСОБА_1 за спірним кредитним договором. Разом з тим, позивачем, окрім вказаного реєстру прав вимоги, не долучено до матеріалів справи Акту прийому-передачі цього реєстру, а також відсутня будь-яка додаткова угода щодо передачі права вимоги до відповідача заборгованості за кредитним договором.
Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу.
З урахуванням зазначеного, місцевий суд вважав, що позивач ТОВ «Юніт Капітал» не надало доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі, щодо боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором № 5604830826 від 11 лютого 2022 року.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» подало до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 11 грудня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог Товариства.
Позивач зазначив, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року, №32 від 31 грудня 2023 року – якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Таким чином, договір №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року. Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а з 28 листопада 2018 року по 31 грудня 2024 року. Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 
Вказує, що в пункті 1.3. договору зазначено, що під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Пунктом 2.1. розділу 2 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, передбачено, що згідно умов договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру права вимог. Згідно п. 5.3.3. фактор має право розпоряджатись правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. 
05 травня 2022 року відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції, з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки. Для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) первісного кредитора зі сторони ТОВ «Таліон Плюс» згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у реєстрі прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (до якого також входило відступлення права вимоги щодо заборгованості відповідачки по кредитному договору) до позовної заяви долучено Акт звірки взаємних розрахунків та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги.
Вказує, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо предмету договору факторингу, що відступлення права вимоги не могло стосуватись конкретного кредитного договору № 604830826 від 11 лютого 2022 року, який, на думку суду, на момент укладення договору факторингу не існував. Однак, згідно з умовами договору факторингу, клієнт зобов`язувався передати фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення кредитного договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. Позивач зазначає, що у цьому контексті, важливим є те, що реєстр прав вимоги, до якого включений кредитний договір №604830826 від 11 лютого 2022 року, укладений 05 травня 2022 року, тобто через три місяці після укладення кредитного договору. Зазначений реєстр прав вимог містить вичерпну індивідуалізацію щодо предмета договору та ціни. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не було майбутнім, як помилково стверджує суд. 
Вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не врахував усі докази, наявні в матеріалах справи.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачкою не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції у цій справі.
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Встановлені судом першої інстанції не оспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
11 лютого 2022 року ОСОБА_1 на сайті moneyveo.ua заповнила заявку на отримання грошових коштів в кредит у сумі 10 000 грн на строк 30 днів. У вказаній заявці відповідачка зазначила свої персональні дані, адресу та вказала номер карти: 4731-21ХХ-ХХХХХ-3427 (а.с.25).
11 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №604830826 (далі - кредитний договір), за умовами п.2.3 якого кредитодавець надав позичальнику перший транш за договором в сумі 10 000 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 13 березня 2023 року.
Пунктом 5.1. договору визначено, що за вибором позичальника надання кредиту відбувається шляхом ініціювання кредитодавцем безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, за реквізитами платіжної картки 4731-21ХХ-ХХХХХ-3427, що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
Пунктами 8.1-8.4 кредитного договору передбачено, зокрема, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються у наступному порядку:
-за умови якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5 договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків в день від залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним;
-зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Відповідно до п.14.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця - www.moneyveo.ua.
Відповідно до п.14.2 кредитного договору, сторони дійшли згоди, що в усіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Згідно п.14.12 кредитного договору, цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. 
Вказаний кредитний договір був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV85T9F (а.с.32-36).
Крім того, ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору №604830826 від 11 лютого 2022 року (а.с.32).
Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджується, що 11 лютого 2022 року о 23:10:00, на номер мобільного телефону вказаний ОСОБА_1 в Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 11 лютого 2022 року – 0507301211, відправлено одноразовий ідентифікатор MNV85T9F, який введено відповідачкою під час підписання кредитного договору (а.с.20).
Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-250825/96346-БТ від 21 серпня 2025 року, на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» емітовано картку № НОМЕР_2 , фінансовий номер телефону ОСОБА_1 - НОМЕР_3 (а.с.100).
Відповідно до виписки по рахунку відповідачки, наданої АТ КБ «Приватбанк», за період з 11 лютого 2022 року по 16 лютого 2022 року, на картку відповідачки № НОМЕР_2 11 лютого 2022 року зараховано 10 000 грн (а.с.101).
Згідно розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість відповідачки за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року становить 10 877 грн, з яких: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 877 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.45).
Апеляційним судом, згідно наявних у матеріалах справи доказів, установлено, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.3 договору право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно п.8.2 договору, строк цього договору закінчується 28 листопада 2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.69-71).
28 листопада 2019 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти п. 8.2 договору в іншій редакції, а саме, що строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.71 зворот).
31 грудня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.72-74). 
Згідно п.2.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Відповідно до п.1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року), під правом вимоги розуміються права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Пунктом 1.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимог.
Відповідно до п.8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
31 грудня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно (а.с.74).
31 грудня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно (а.с.74).
31 грудня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони зокрема дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с.75).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року клієнт відступає фактору право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року на суму 10 877 грн, яка складається з наступного: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 877 грн – заборгованість за відсотками (а.с.67).
30 жовтня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №30/1023-01, за умовами п.2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Згідно п.1.3 договору під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Відповідно до п. 8.2 договору строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2024 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.63-65).
Згідно витягу з реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року до договору факторингу №№30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року клієнт відступає фактору право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року на суму 12 503 грн, яка складається з наступного: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 503 грн – заборгованість по відсоткам (а.с.61-62).
На підтвердження розміру заборгованості відповідачки перед ТОВ «Таліон Плюс» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно з яким заборгованість відповідачки перед ТОВ «Таліон Плюс» становить 12 503 грн, яка складається з наступного: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 503 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.44).
04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, за умовами п.1.1 якого передбачено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.57-59).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року, клієнт відступає фактору право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року на суму 12 503 грн, яка складається з наступного: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 503 грн – заборгованість по відсоткам (а.с.55).
За змістом виписки з особового рахунку за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 , за період з 04 червня 2025 року – 25 червня 2025 року, сума заборгованості відповідачки перед позивачем становить 12 503 грн, яка складається з наступного: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 503 грн – заборгованість по відсоткам (а.с.43 зворот).
Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Юніт Капітал» зазначало про те, що 11 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №604830826, за умовами п.2.3 якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000 грн, а відповідачка зобов`язалась повернути зазначені кошти та сплатити відсотки за їх користування. Посилаючись на те, що право вимоги до відповідачки позивач набув на підставі укладання договорів факторингу між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», позивач звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року договір факторингу №28/1118-01, є триваючим правочином та додатковими угодами до даного договору його термін дії неодноразово продовжувався. В межах строку дії вказаного договору можливе відступлення прав вимоги, в тому числі і майбутніх, але лише у разі їх визначеності, конкретності та індивідуалізації, що може бути оформлено шляхом укладення додаткових угод. Складання лише реєстру боржників та актів приймання-передачі, без укладення додаткових угод до договору факторингу, не може свідчити про належну передачу прав вимоги від клієнта до фактора. Судом зазначено, що після укладення додаткової угоди №19 від 28 листопада 2019 року до договору факторингу №28/1118-01від 28 листопада 2018 року, термін якого продовжено до 31 грудня 2020 року, ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року, в тому числі щодо ОСОБА_1 за спірним кредитним договором. Разом з тим, позивачем, окрім вказаного реєстру прав вимоги, не долучено до матеріалів справи Акту прийому-передачі цього реєстру, а також відсутня будь-яка додаткова угода щодо передачі права вимоги до відповідача заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, з огляду на таке.
Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст.1078 ЦК України).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ч. 2 ст. 1078 ЦК України).
Верховним Судом у постанові від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25 зроблено наступні висновки.
Допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги;
- наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу;
- майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (ч. 1 ст. 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу;
- у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки);
- майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.
Апеляційним судом з`ясовано, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.3 договору право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно п.8.2 договору, строк цього договору закінчується 28 листопада 2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.69-71).
28 листопада 2019 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти п. 8.2 договору в іншій редакції, а саме, що строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.71 зворот).
31 грудня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.72-74). 
Згідно п.2.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Відповідно до п.1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року), під правом вимоги розуміються права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Пунктом 1.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимог.
Відповідно до п.8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
31 грудня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно (а.с.74).
31 грудня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно (а.с.74).
31 грудня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони зокрема дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с.75).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року клієнт відступає фактору право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року на суму 10 877 грн, яка складається з наступного: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 877 грн – заборгованість за відсотками (а.с.67).
05 травня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписали протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року. Зокрема, згідно вказаного протоколу сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов щодо відступлення клієнтом фактору прав грошових вимог, визначених в Реєстрі, правочин щодо них є завершеним (п.2). Пунктом 4 визначено, що сторони підтверджують погоджену дату відступлення (передачі) прав вимоги, визначених в Реєстрі – 05 травня 2022 року. З урахуванням п.4.1. Договору, вони перейшли від клієнта до фактора у вказану дату, будь-яких зауважень немає.
Клієнт передав, а фактор прийняв за реєстром прав вимоги до боржників в кількості 59 073 осіб. Загальна сума заборгованості переданої за реєстром становить 658 118 469, 41 грн (пункт 5).
Пунктом 6 визначено, що даний протокол є правочином в розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, який вчинено на підставах та умовах визначених в Договорі (а.с.66).
31 грудня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписали акт звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2022 року зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року за Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Вказаним актом сторони підтвердили, що станом на 31 грудня 2022 року фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог за Реєстром прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року за Договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с.66).
30 жовтня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №30/1023-01, за умовами п.2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 
Згідно п.1.3 договору під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Відповідно до п. 8.2 договору строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2024 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.63-65).
Згідно платіжної інструкції в національній валюті від 31 жовтня 2023 року №4939, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» 3 139 070, 13 грн. призначення платежу: оплата за відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року та Договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року (а.с.60).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року до договору факторингу №№30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року клієнт відступає фактору право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року на суму 12 503 грн, яка складається з наступного: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 503 грн – заборгованість по відсоткам (а.с.61-62).
На підтвердження розміру заборгованості відповідачки перед ТОВ «Таліон Плюс» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно з яким заборгованість відповідачки перед ТОВ «Таліон Плюс» становить 12 503 грн, яка складається з наступного: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 503 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.44).
04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, за умовами п.1.1 якого передбачено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.57-59).
Позивачем долучено копії платіжних інструкцій в національній валюті про сплату ТОВ «Юніт Капітал» ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» платежів за Договором факторингу №04/06/25 від 04 червня 2025 року (а.с.46-49).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року, клієнт відступає фактору право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року на суму 12 503 грн, яка складається з наступного: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 503 грн – заборгованість по відсоткам (а.с.55).
За змістом виписки з особового рахунку за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 , за період з 04 червня 2025 року – 25 червня 2025 року, сума заборгованості відповідачки перед позивачем становить 12 503 грн, яка складається з наступного: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 503 грн – заборгованість по відсоткам (а.с.43 зворот).
У справі, що переглядається встановлено, що право грошової вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором №5604830826 від 11 лютого 2022 року неодноразово передавалося на підставі договорів факторингу.
Ураховуючи встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність ТОВ «Юніт Капітал» набуття права вимоги до відповідачки за кредитним договором, слід визнати помилковим з огляду на наявність у матеріалах справи договорів факторингу та додаткових угод до зазначених договорів факторингу, укладених між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»; між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», якими неодноразово продовжувалися строки дії цих договорів. Укладення додаткових угод в частині продовження строків дії договорів не суперечать змісту договорів факторингу, які передбачали можливість внесення змін та доповнень, які визнавалися невід`ємною частиною договорів, правомірність яких не оспорена. Крім того, позивачем надано належні докази на підтвердження фактів оплати вказаних вище договорів.
Вирішуючи питання в частині стягнення із відповідачки на користь позивача кредитної заборгованості у розмірі 12 503 грн, апеляційний суд зазначає таке.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що 11 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №604830826 (далі - кредитний договір), за умовами п.2.3 якого кредитодавець надав позичальнику перший транш за договором в сумі 10 000 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 13 березня 2023 року.
Пунктом 5.1. договору визначено, що за вибором позичальника надання кредиту відбувається шляхом ініціювання кредитодавцем безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, за реквізитами платіжної картки 4731-21ХХ-ХХХХХ-3427, що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
Пунктами 8.1-8.4 кредитного договору передбачено, зокрема, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються у наступному порядку:
-за умови якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5 договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків в день від залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним;
-зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Відповідно до п.14.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця - www.moneyveo.ua.
Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджується, що 11 лютого 2022 року о 23:10:00, на номер мобільного телефону вказаний ОСОБА_1 в Заявці на отримання грошових коштів в кредит від 11 лютого 2022 року – 0507301211, відправлено одноразовий ідентифікатор MNV85T9F, який введено відповідачкою під час підписання кредитного договору (а.с.20).
Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-250825/96346-БТ від 21 серпня 2025 року, на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» емітовано картку № НОМЕР_2 , фінансовий номер телефону ОСОБА_1 - НОМЕР_3 (а.с.100).
Відповідно до виписки по рахунку відповідачки, наданої АТ КБ «Приватбанк», за період з 11 лютого 2022 року по 16 лютого 2022 року, на картку відповідачки № НОМЕР_2 11 лютого 2022 року зараховано 10 000 грн (а.с.101).
Отже, вище встановленими обставинами підтверджується факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі, а також перерахування на банківський рахунок відповідачки 10 000 грн за умовами кредитного договору.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору №604830826 від 11 лютого 2022 року, укладеного між нею та первісним кредитором. 
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.
На підставі пункту 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Оскільки в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання позичальницею кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
З огляду на наведене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відмова суду першої інстанції в задоволенні позову в зв`язку із недоведеністю позивачем позовних вимог та ненаданням позивачем доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора на кожному етапі такої передачі суперечить фактичним обставинам справи й сутності укладених договорів факторингу, а тому вважає, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню в порядку статті 376 ЦПК України.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року у розмірі 12 503 грн.
Крім того, ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідачки на свою користь витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 7 000 грн.
Відповідно до ч.1. п.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1, 2 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги в суді першої інстанції, позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року; Додаткову Угоду №25770575789 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року; Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року; Акт прийому – передачі наданих послуг на 7 000 грн, з яких: за складання позовної заяви - 5 000 грн, вивчення матеріалів справи - 1 000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором – 500 грн, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором – 500 грн (а.с.39-42).
Ознайомившись із змістом наданих адвокатом послуг, колегія суддів приходить до висновку, що в рахунок компенсації витрат на професійну правничу допомогу з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 5 000 грн, оскільки вивчення матеріалів справи, а також підготовка та подача клопотань та адвокатського запиту на загальну суму 2 000 грн, входять до витрат, пов`язаних зі складанням позовної заяви та оцінених у розмірі 5 000 грн.
За таких обставин, враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, принцип співмірності, розумності та необхідності судових витрат, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення вимог ТОВ «Юніт Капітал» та стягнення із відповідачки на користь позивача у відшкодування судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у суді першої інстанції в розмірі 5 000 грн. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 11 грудня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №604830826 у розмірі 12 503 грн, та стягнення із відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позову ТОВ «Юніт Капітал» сплачено 2422,40 грн (а.с.1) та за подання апеляційної скарги 3633,60 грн (а.с.170).
Оскільки позов і апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» задоволено повністю, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в судах першої і апеляційної інстанції у загальній сумі 6 056 грн (2422,40+3633,60).
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 11 грудня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за кредитним договором №604830826 від 11 лютого 2022 року в розмірі 12 503 грн.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (ЄДРПОУ 43541163) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 422, 40 грн та витрати на правничу допомогу, понесену позивачем в суді першої інстанції в розмірі 5 000 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (ЄДРПОУ 43541163) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633, 60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повна постанова складена 03.04.2026.
Судді С.М. Єгорова

О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко