Справа № 201/2920/26
Провадження № 2-о/201/170/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 квітня 2026 року   Соборний районний суд
міста Дніпра
у складі: головуючого судді – Федоріщева С.С.,
при секретарі – Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту спільного проживання, -

ВСТАНОВИВ:

 
05 березня 2026 року до Соборного районного суду міста Дніпра надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту спільного проживання. 
В обґрунтування даної заяви зазначила, що 22 грудня 2025 року заявник звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 22.09.2025 року з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заявник отримала відповідь, де зокрема було зазначено, що відповідно до п.13 постанови Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за документи про перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї приймаються: відомості про проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. 11 серпня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, після укладення шлюбу заявниці присвоєно прізвище - ОСОБА_4 . Зареєстрований ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично він з 2006 року мешкав разом однією сім`єю із заявницею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Чоловік заявниці ОСОБА_3 був пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримував пенсію, яка була достатньою для ведення сімейного господарства. Під час сумісного проживання заявниця як його дружина знаходилась на утриманні свого чоловіка – ОСОБА_3 , оскільки розмір його пенсії був значно вищим ніж її розмір заробітної плати, у зв`язку з чим пенсія померлого чоловіка була постійним і основним джерелом засобів для існування сім`ї. Враховуючи, що вона з чоловіком мала різне місце реєстрації, а тому заявниця – ОСОБА_1 не має можливості отримати довідку про проживання разом з годувальником за однією адресою, що в свою чергу їй необхідно для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Просить суд встановити факт того, що ОСОБА_1 спільно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпро.
10 березня 2026 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли пояснення, в яких вона зазначила наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаний органами Пенсійного фонду. Пунктом 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. До органу Пенсійного фонду України, де померлий пенсіонер перебував на обліку, надаються: паспорт заявника, свідоцтво про смерть, документи, що підтверджують родинні стосунки, документи про спільне проживання та відповідна заява. При цьому, пунктом 2.11 Порядку №22-1 визначено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Таким чином, обов`язок щодо надання документів чинним законодавством покладено на заявника. 
07 квітня 2026 року від представника заявниці до суду надійшла заява, в якій остання підтримала вимоги заяви про встановлення факту спільного проживання, просила задовольнити її та розглянути справу у відсутність представника та заявниці. 
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в раніше наданих письмових поясненнях просив розглянути заяву за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:
1) родинних відносин між фізичними особами;
2) перебування фізичної особи на утриманні;
3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;
4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;
5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;
7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;
8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;
9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно з частиною 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що 11 серпня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ) зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 11 серпня 2006 року серії НОМЕР_1 видане Жовтневим відділом актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. 
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Дніпро, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.11.2025 Серія НОМЕР_2 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
З довідки № 6368 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22 грудня 2025 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Зі змісту довідки № 09 від 24 лютого 2026 року Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив» №258» вбачається, що з 2006 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з ОСОБА_1 мешкав її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 і вони разом вели спільне господарство. 
22 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
У відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначено, зокрема, що відповідно до п. 13 постанови від 30.01.2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідально до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за документи про перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї приймаються: відомості про проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт; рішення суду про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї на утриманні померлого годувальника .
ОСОБА_6 зазначає, що не зважаючи на різну з чоловіком реєстрацію місця проживання, фактично з 2006 року мешкали разом однією сім`єю зі своїм чоловіком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За встановлених обставин, суд знаходить доведеним факт, що ОСОБА_1 спільно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро.
Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення..
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 315, 317 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту спільного проживання – задовольнити. 
Встановити факт, що ОСОБА_1 спільно проживала за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя С.С. Федоріщев