ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року	Львів	Справа № 140/3461/25 пров. № А/857/32858/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року (головуючий суддя: Костюкевич С.Ф., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
встановив:

ОСОБА_1 , 02.04.2025, звернулася з позовом до суду, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 052530001938 від 18.12.2024 про відмову в переведенні з пенсії по віку, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII;
- зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області перевести позивачку з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за Законом України «Про державну службу», з дати звернення (18.12.2024), із визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої Головним управлінням ДПС у Волинській області від 18.12.2024 за № 347/К/03-20-10-02-12 та № 348/К/03-20-10-02-12.
В обґрунтування позову позивачка зазначає, що перебуваючи на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, як отримувач пенсії за віком, за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, 18.12.2024 звернулася до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набув чинності 1 травня 2016 року.
Зазначає, що згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності її документи для зміни пенсії були направлені на розгляд до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 052530001938 від 18.12.2024 позивачці повідомлено про те, що періоди роботи в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тому у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», відмовлено, оскільки стаж державної служби станом на 01.05.2016 складає менше 20 років.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 052530001938 від 18.12.2024 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців періоди роботи з 09.07.1993 по 16.12.2024 в податкових органах, та прийняти рішення про переведення її з пенсії за віком, що виплачувалась відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 на пенсію по віку згідно із Законом України «Про державну службу» 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 18.12.2024 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що відсутні правові підстави для зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду роботи в органах податкової служби, оскільки позивачці було присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи, що підтверджується долученою до позову довідкою від 11.12.2024 № 117/К/03-20-11-06.
Звертає увагу суду, що посади на які присвоюються спеціальні звання не належать до посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України № 3723-12, тому у зв`язку з відсутністю необхідного 20 - річного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами КМУ станом на 01.05.2016. Таким чином, пенсійним органом правомірно було прийнято рішення № 052530001938 від 18.12.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії - перехід на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу».
Позивачкою відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-1V.
ОСОБА_1 , 18.12.2024 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 та додала довідку про складові заробітної плати державного службовця видану Головним управлінням ДПС у Волинській області від 18.12.2024 за № 347/К/03-20-10-02-12 та № 348/К/03-20-10-02-12.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 за № 1566/11846 (далі-Порядок), заява про призначення (перерахунок) пенсії з доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності відділом перерахунків пенсій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 052530001938 від 18.12.2024 позивачці відмовлено у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки періоди роботи в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тому у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», відмовлено, адже стаж державної служби станом на 01.05.2016 складає менше 20 років.
Відповідач не зарахував до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців період роботи з 09.07.1993 по 16.12.2024 в територіальних органах ДПІ, тобто 22 роки 09 місяців 23 дні.
Позивачка, вважаючи протиправною відмову відповідача в переведенні на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», звернулася до суду з позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має достатній стаж роботи на посадах державного службовця, а тому відповідно має право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а відтак рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 052530001938 від 18.12.2024 про відмову позивачці в перерахунку пенсії/перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII є неправомірним.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачкою не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII). Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, припинив дію Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723 (далі – Закон № 3723), за винятком статті 37. Остання застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 та 12 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, які передбачають право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723 встановлено право на одержання пенсії державним службовцям для чоловіків, які досягли віку 62 роки, та жінок, які досягли пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі згідно з абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», включаючи стаж державної служби не менш як 10 років, і які на момент досягнення зазначеного віку обіймали посади державних службовців. Також це право поширюється на осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від їх місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування). Особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, пенсія призначається у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).
Механізм обчислення стажу державної служби регулюється Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі – Порядок № 229). Пунктом 4 Порядку № 229 передбачено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону № 889-VIII. Зокрема, стаття 46 цього Закону включає до стажу державної служби час перебування на посаді державної служби згідно із законом, а також час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання. Крім того, пункт 6 Порядку № 229 визначає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону. Пункт 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII уточнює, що стаж державної служби за період роботи (служби) до 1 травня 2016 року обчислюється у порядку та на умовах, встановлених законодавством, що діяло на той час.
Системний аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, необхідною умовою для отримання права на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723 є досягнення певного віку та наявність відповідного страхового стажу. При цьому вік визначається положеннями статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, до 1 травня 2016 року право на пенсію державного службовця мали особи, які:
досягли певного віку та мали передбачений законодавством страховий стаж;
мали стаж державної служби не менш як 10 років і на момент досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців;
або мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас, законодавець визначив умови, за дотримання яких особи зберігають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723. Згідно з пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України), мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України), зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII встановлено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723, але за умови дотримання порядку, визначеного для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 після 1 травня 2016 року є сукупне дотримання вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723 та Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII. Це стосується як вікових критеріїв, так і вимог щодо стажу державної служби або стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла пенсійного віку – 60 років, при цьому її загальний страховий стаж становить 42 роки 09 місяців 20 днів, що сторонами не заперечується.
Разом із тим, спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи позивача з 09.07.1993 по 16.12.2024 в органах державної податкової служби, що, на думку відповідача, унеможливлює набуття позивачем права на пенсію державного службовця у зв`язку з відсутністю необхідних 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.
Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 (далі – Порядок № 283), основним документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, а також інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи.
З аналізу записів трудових книжок ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.08.1984 та серії НОМЕР_2 від 03.09.2019 вбачається, що позивачка з 09.07.1993 безперервно перебувала на службі в органах державної податкової служби, обіймаючи різні посади, зокрема: державного податкового інспектора, начальника відділу, заступника начальника відділу, завідувача сектору, головного державного податкового інспектора тощо.
При цьому, зміна найменування органів, їх реорганізація, а також переведення позивача між структурними підрозділами та органами податкової служби здійснювалися на підставі відповідних наказів, що підтверджено належними записами у трудовій книжці, із зазначенням підстав переведення, зокрема відповідно до пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України.
Крім того, із записів трудової книжки встановлено, що 03.06.1994 ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця, їй неодноразово присвоювалися спеціальні звання податкової служби, а також ранги державного службовця, що підтверджує проходження нею державної служби у відповідних органах.
Разом із тим, як вбачається з рішення відповідача від 18.12.2024, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, врахувавши дані трудової книжки, не зарахувало до стажу державної служби періоди роботи позивачки в органах податкової служби у той час, коли їй присвоювалися спеціальні звання, зокрема за період з 09.07.1993 по 16.12.2024.
Обґрунтовуючи таке рішення, відповідач виходив із того, що у вказаний період позивачка проходила службу на посадах, яким притаманне присвоєння спеціальних звань, а відтак такі посади, на думку відповідача, не відносяться до посад державної служби у розумінні законодавства, що виключає можливість зарахування відповідних періодів до стажу державної служби.
Відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, повинні забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, правові та організаційні засади державної служби, а також порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу».
Згідно з пунктом 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», крім статті 37, яка застосовується до осіб, визначених пунктами 10 та 12 цього розділу.
Відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, або особи, які мали не менш як 20 років такого стажу незалежно від займаної посади на зазначену дату, зберігають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Таким чином, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року відповідного стажу державної служби (10 років – за умови перебування на посаді державної служби на вказану дату або 20 років – незалежно від цього), така особа не втрачає права на пенсійне забезпечення відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що право на пенсію державного службовця мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності необхідного страхового стажу, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, за умови роботи на посадах державної служби на час досягнення відповідного віку, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, незалежно від місця роботи на момент досягнення такого віку.
Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом (до 01 травня 2016 року) обчислюється у порядку та на умовах, установлених законодавством, що діяло на той час.
Аналогічні положення містяться і в пункті 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229.
Порядок обчислення стажу державної служби за періоди до 01 травня 2016 року визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1994 року № 283.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 283 цим актом визначено перелік посад і органів, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби.
Крім того, зазначеним пунктом прямо передбачено зарахування до стажу державної служби роботи на посадах службових осіб, яким присвоєно персональні або спеціальні звання.
Пунктом 4 Порядку № 283 встановлено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які підтверджують відповідний стаж роботи.
Спеціальним законом, який визначав правовий статус органів державної податкової служби у період роботи позивача, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні», а з 12 серпня 2012 року – Податковий кодекс України.
Відповідно до пункту 342.4 статті 342 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно з абзацами першим та другим пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, визначених законодавством про державну службу, а період їх роботи, у тому числі за наявності спеціальних звань, зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що законодавець прямо передбачив включення до стажу державної служби періодів роботи в органах державної податкової служби, у тому числі у випадках присвоєння відповідним особам спеціальних звань.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що період роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби з 09.07.1993 по 16.12.2024 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Таким чином, доводи відповідача про неможливість зарахування спірного періоду до стажу державної служби є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовуються встановленими у справі обставинами.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 09.07.1993 по 16.12.2024 в органах державної податкової служби.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача як необґрунтовані, оскільки будь-яких передбачених законом перешкод для реалізації позивачкою права на відповідне пенсійне забезпечення судом не встановлено.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивачка була прийнята на службу в органи державної податкової служби 09.07.1993 та звільнена 16.12.2024. З урахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування спірного періоду роботи з 09.07.1993 по 16.12.2024 до стажу державної служби, загальний стаж роботи позивачки на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить 22 роки 09 місяців 23 дні, що перевищує встановлений законом мінімальний поріг у 20 років.
Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.05.2023 у справі № 580/3805/22, відповідно до якої визначальною умовою для переведення особи з пенсії за віком на пенсію державного службовця є не лише наявність у особи станом на 01.05.2016 відповідного стажу державної служби (10 або 20 років залежно від обставин), а й наявність права на призначення пенсії у порядку, встановленому для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах державної служби.
З огляду на те, що позивачка має необхідний стаж державної служби, який перевищує 20 років, та відповідає іншим умовам, передбаченим законодавством, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність у неї права на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про державну службу».
За таких обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 052530001938 від 18.12.2024 про відмову позивачці у переведенні з пенсії за віком на пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що задля відновлення порушених прав позивачки необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 052530001938 від 18.12.2024 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців періоди роботи з 09.07.1993 по 16.12.2024 в податкових органах, та прийняти рішення про переведення її з пенсії за віком, що виплачувалась відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 на пенсію по віку згідно із Законом України «Про державну службу» 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 18.12.2024 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у справі № 140/3461/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська