ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/2194/25
Головуючий у першій інстанції – Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/71/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2025 року (проголошено о 15:01) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей,-

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком ОСОБА_1 за місцем його фактичного проживання. 
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що сторони перебувають у шлюбі від якого мають спільних дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі у суді розглядається справа про розірвання шлюбу.
Зазначав, що дружина виїхала з місця їх спільного проживання, діти залишилися проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .
Указував, що подружжя не дійшло згоди з ким із них будуть проживати діти. Діти мають бажання проживати з батьком, але відповідачка заперечує.
Стверджував, що виконання батьківських обов`язків є для нього пріоритетним, за його місцем проживання існують і створені належні умови для повноцінного розвитку та виховання дітей, він постійно піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, виховує їх в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, свого народу, своєї Батьківщини. Діти знаходяться на його повному утриманні.
Наголошував, що з урахуванням пріоритетності прав та інтересів дітей, а не стосунків батьків, виконання позивачем своїх батьківських обов`язків, віку дітей, їх прихильності до батька, а також того, що саме батько дбає про дітей у належний спосіб, є підстави вважати, що позивач має можливість створити найліпші умови для повноцінного виховання та розвитку дітей. 
Звертав увагу на те, що він не має наміру в майбутньому перешкоджати відповідачці у здійсненні її прав та обов`язків щодо дітей. 

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.07.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей – відмовлено. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, ухвалення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд дійшов помилкового висновку, про те, що між батьками відсутній спір щодо визначення місця проживання дітей, оскільки це спростовується матеріалами справи та процесуальною поведінкою відповідачки, зокрема її відмовою в укладенні нотаріально посвідченої угоди щодо місця проживання дітей, запереченням проти задоволення позову та від укладення мирової угоди у даній справі. 
Заявник зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги думку сина ОСОБА_5 , який у судовому засіданні особисто надав пояснення та заявив, що хотів би проживати з татом. Районний суд мав врахувати, що дитина чітко та однозначно висловила бажання проживати разом з батьком, при цьому жодних суперечностей між його бажанням і якнайкращими інтересами дитини немає. 
Уважає, що суд першої інстанції прийнявши відзив на позов з додатковими документами, на які посилався при ухваленні рішення, після закриття підготовчого провадження, порушив приписи ЦПК України, що є підставою для скасування судового рішення. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на обґрунтованість оскаржуваного рішення, постановлення його при повному та всебічному дослідженні обставин справи, у відповідності до норм чинного законодавства.
Відповідачка вважає, що однією з головних цілей подання даного позову є матеріальний аспект, а саме отримання позивачем квартири, тобто, заявник виносить на перше місце не інтереси дітей, а матеріальну зацікавленість. 
Зазначає, що діти фактично проживають як з батьком, так і з матір`ю, і відповідний порядок їх перебування у батьків був усталений. Відсутність письмового договору не може бути підставою для визнання такої домовленості недійсною або такою, що порушує інтереси дитини, особливо з урахуванням того, що жодна зі сторін не заперечувала проти фактичного порядку проживання дітей під час судового розгляду. 
Стверджує, що висловлена сином позиція щодо бажання проживати з батьком – це не результат самостійного рішення, а наслідок відповідної орієнтації та впливу. Під час спілкування з фахівцем дитини вживала терміни та фрази, нетипові для 11-річного хлопця, що вказує на можливе навіювання або заздалегідь підготовлену позицію. 
Наголошує на тому, що з огляду на вік дітей, особливості їх емоційного та фізичного розвитку, глибокий зв`язок з матір`ю, а також здатність матері забезпечити належні умови для гармонійного виховання, проживання дітей саме з матір`ю відповідає їхнім найкращим інтересам. 
Звертає увагу, що нею не порушено строк на подання відзиву зважаючи на те, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою вона отримала у судовому засіданні 16.04.2025, а відзив на позовну заяву подала 28.04.2025, тобто в межах 15-денного строку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника – адвоката Сиводід О.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, відповідачки ОСОБА_2 та її представника – адвоката Кайрод Т.Г., які просили залишити в силі рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що мати та батько, які проживають окремо, з урахуванням наявних у справі доказів, дійшли згоди щодо того, яким чином і коли діти проживають з кожним із батьків окремо, перешкод один одному не чинили (докази зворотного у справі відсутні), а подання цього позову фактично пов`язано із збереженням перебування дітей у складі сім`ї позивача, який перебуває на обліку на першочергове отримання житлового приміщення і бажає отримати житлову площу з урахуванням дітей.
Однак погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд з огляду на наступне.

Судом у справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.05.2025, що набрало законної чинності 26.06.2025 (том 1 а.с. 124-125).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (том 1 а.с. 23), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (том 1 а.с. 24).
Довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 04.01.2025 № 4 підтверджується, що підполковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_3 (том 1 а.с. 31).
Як слідує з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 31.10.2023 №216 «Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_3 та 107 розрахунково-аналітичної станції» ОСОБА_1 поновлено на квартирному обліку у загальну чергу з 27.12.2005 та на першочергове отримання житлового приміщення як учасника бойових дій з 11.07.2022, зі складом сім`ї 4 особи: ОСОБА_1 , дружина – ОСОБА_2 , син – ОСОБА_3 , дочка – ОСОБА_4 (том 1 а.с. 26, 27).
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що з червня 2025 року по грудень 2025 року дохід ОСОБА_1 становить 404 585,79 грн (том 2 а.с. 9 зворот - 10).
Старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, що набрав чинності 21.05.2025, на посаді діловода групи матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 . Контракт укладено строком на три роки (том 2 а.с. 15-16).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_5 ( НОМЕР_4 ) про доходи ОСОБА_2 від 08.01.2026 №39 загальна сума доходу ОСОБА_2 з лютого 2025 року по грудень 2025 року становить 328 385,45 грн (том 2 а.с. 17). 
Згідно з актом про проживання особи без реєстрації на території дачного товариства ОК «СТ «Металіст» від 06.02.2025 ОСОБА_1 та його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів власника даного будинку. Інформацію засвідчили сусіди ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та власник будинку ОСОБА_8 (том 1 а.с. 25). 
Зі змісту виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 30.01.2025 вбачається, що діти знаходяться під наглядом у КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР з народження, декларація з лікарем первинної медичної допомоги ОСОБА_9 з 19.11.2018. Діти відвідують лікаря на профілактичні огляди, щеплення, з приводу захворювання з матір`ю ОСОБА_2 , бабусею ОСОБА_10 та батьком ОСОБА_1 . Батьки рекомендації лікаря виконують (том 1 а.с. 40-41).
Як вбачається з довідок Чернігівської гімназії №33 Чернігівської міської ради від 31.01.2025 №01-24/31 та від 05.02.2025 №01-24/37 учні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 регулярно відвідують заняття в гімназії, діти охайні, доглянуті, мати дітей ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 спілкуються з педагогами, які навчають дітей, цікавляться шкільним життям, відвідують батьківські збори (том 1 а.с. 38, 39).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 30.04.2025, складеним головним спеціалістом управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради Ларченко О.М. та провідним спеціалістом центру соціальних служб Тищенко І.В., за адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Житло належить сестрі ОСОБА_1 – ОСОБА_8 . Двоповерховий будинок, що складається з чотирьох кімнат, кухні, роздільного санвузла. У дітей у помешканні є окремі ізольовані кімнати, облаштовані необхідною технікою та меблями. Для дітей створені належні умови для проживання, відпочинку та навчання. За вказаною адресою є умови для проживання, навчання, розвитку, ігор (том 1 а.с. 249).
Відповідно до акту обстеження умов проживання №10 від 07.06.2025, складеного в.о. начальника Служби у справах дітей Алієвою В.А., начальником відділу освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту т.в.о. фахівця із соціальної роботи ОСОБА_13 , секретарем сільської ради ОСОБА_14 , за адресою АДРЕСА_3 проживають без реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 . Житло (трьохповерховий будинок, який складається з трьох кімнат) винаймається згідно договору оренди квартири від 30.01.2023. Заселилися 15.02.2025. Будинок чистий, світлий. Будинок підключений до водопостачання, водовідведення, електрифікований, газифікований. В будинку зроблений сучасний ремонт. Для дітей облаштовані окремі кімнати, які мебльовані, забезпечені комп`ютерною технікою. У шафах в наявності одяг, взуття, чиста постільна білизна. Загальна площа 113 кв.м. Строк оренди у договорі прописаний 12 місяців. У родини є запаси харчування та свіжоприготована їжа. Мама повідомляє, що донька ОСОБА_16 проживає разом з нею 75% (від загального місяця), син ОСОБА_17 проживає порівну з нею та татом. На момент обстеження дітей вдома не було, зі слів мами вони знаходилися на навчанні у Чернігівській гімназії №33. Родина любить проводити активно вільний час, відвідують дитячі розважальні заходи, кінозали, заклади харчування. Мама вміє планувати свій бюджет, дохід родини складає заробітна плата. Мама дружньо зустріла комісію, відкрита до спілкування, спокійно веде бесіду, ділиться планами на майбутнє. За час проживання у орендованому будинку скарг та зауважень щодо виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 до Служби у справах дітей не надходило. В будинку створені належні умови для виховання та розвитку дітей (том 1 а.с. 250).
Згідно з актом обстеження умов проживання від 03.02.2026, складеним ОСОБА_18 та ОСОБА_19 головними спеціалістами управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, проведено обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_4 (орендоване житло). Житло розміщене на 3 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 4 кімнат, коридору, кухні, туалету та душової кімнати. На момент обстеження в помешканні було прибрано. Є необхідні меблі та побутова техніка, санітарний стан приміщення добрий. ОСОБА_17 та ОСОБА_16 проживають в окремих кімнатах, які обладнані усім необхідним для навчання та відпочинку дітей. За цією адресою мають постійне місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , 2016 р.н., ОСОБА_3 , 2014 р.н., ОСОБА_15 (том 2 а.с. 17 зворот).

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 10.06.2025 №303 затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 (том 1 а.с. 88).
У висновку Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 10.06.2025 щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що діти разом з батьками зареєстровані по АДРЕСА_2 . Батько дітей проживає по АДРЕСА_1 . Житло належить його сестрі - ОСОБА_8 . Мати дітей мешкає в орендованому будинку АДРЕСА_3 . Діти, за їх бажанням, проживають і з матір`ю, і з батьком. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є військовослужбовцями Збройних сил України, мають самостійний дохід. І батько, і мати здатні задовольнити потреби дітей. У розмові зі спеціалістами управління діти повідомили, що однаково люблять обох батьків, але висловили бажання проживати з батьком. Орган опіки та піклування уважав за доцільне визначити проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком – ОСОБА_1 (том 1 а.с. 89).

Згідно з інформацією Чернігівського міського центру соціальних служб про діагностичне обстеження ОСОБА_4 від 17.06.2025 №2460 психологом Чернігівського міського центру соціальних служб проведено діагностичне обстеження ОСОБА_4 3 метою визначення ставлення дитини до батьків були використані: ОСОБА_20 з дитиною, проективні методики «Малюнок сім`ї», «Незакінчені речення» і методика Рене Жиля. 
Під час проведення діагностики за допомогою проективної методики «Малюнок сім`ї», яка застосовується для вивчення структури сім`ї, особливостей взаємовідносин між батьками очима дитини, ОСОБА_16 поводила себе спокійно, малювала із задоволенням.
При виконанні роботи дівчинка зобразила сім`ю в кількості чотирьох осіб. Першою намалювала себе, другого - батька, третього - брата ОСОБА_21 , четвертою намалювала маму. Проаналізувавши малюнок, можна зробити висновок, що мати і батько є значущими членами сім`ї для ОСОБА_16 , дівчинка має тісний емоційний зв`язок з обома батьками.
З проективної методики ОСОБА_22 з`ясовано, що ОСОБА_16 не віддає перевагу в спілкуванні комусь із батьків: на першому та другому зображеному малюнку Поліна хоче сидіти біля мами «Хочу сидіти біля мами» і «хочу сидіти між татом і мамою». На інших малюнках обирала місце біля мами і тата.
На відпочинок дівчинка поїхала би з найкращою подругою ОСОБА_23 . На питання, яке стосувалось вибору людини, з якою вона пішла би до лікаря, відповіла, що піде з мамою.
Проективна методика «Незакінчені речення» побудована таким чином, що дитина може продовжити речення в залежності від актуальності для неї питання на час тестування на підсвідомому рівні. Більшість відповідей ОСОБА_16 вказують на значимість в її житті як матері так і батька: «В сім`ї мені найбільш допомагає… мама», « ОСОБА_24 найбільше бажання… щоб батьки були разом», « ОСОБА_25 би хотіла щоб мої батьки… один одного любили».
Дівчинка продовжувала відповіді на такі питання: «Із-за чого найбільше сумуєш?... що тато і мама розлучились», «Хочу, щоб мій тато і мама … були разом», «Я була би дуже щаслива, якщо би… батьки один одного любили». «В сім`ї мені більше всіх допомагає … мама». Ставлення до матері: « ОСОБА_26 мати і я… сім`я», «моя мати… добра». Ставлення до батька: « ОСОБА_27 батько і я … сім`я», «хочу щоб мій тато був … щасливий».
Під час ведення бесіди дівчинка повідомила, що її сім`я повинна бути щасливою, це мама, тато, брат ОСОБА_28 . На питання « ОСОБА_29 » та « ОСОБА_30 ?» ОСОБА_16 не роздумуючи відповів «Так». Якою має бути твоя сім`я? - «не розлучена, щасливою». На питання «Потрапивши на безлюдний острів та маючи можливість з кимось там жити, кого обереш?», вона обрала батьків та подругу ОСОБА_31 (том 1 а.с. 195).

Відповідно до інформації Чернігівського міського центру соціальних служб про діагностичне обстеження ОСОБА_3 від 17.06.2025 №2463 психологом Чернігівського міського центру соціальних служб проведено діагностичне обстеження ОСОБА_3 . 
З метою визначення ставлення дитини до батьків були використані: ОСОБА_20 з дитиною, проективні методики «Малюнок сім`ї», « ОСОБА_32 речення» і методика Рене Жиля.
Під час проведення діагностики за допомогою проективної методики «Малюнок сім`ї», яка застосовується для вивчення структури сім`ї, особливостей взаємовідносин між батьками очима дитини, ОСОБА_17 поводив себе спокійно, йшов на контакт з психологом, малював із задоволенням.
При виконанні роботи хлопчик зобразила сім`ю в кількості трьох осіб. Першого намалював тата, другою - сестру ОСОБА_16 , потім себе. Значимі люди для ОСОБА_5 на малюнку це батько і сестра, більше хлопчик має тісний емоційний зв`язок з батьком. На питання «Чи буде малювати маму? він відповів… ні».
Загалом, проаналізувавши малюнок, можна зробити висновок, що батько є значущим членом сім`ї для ОСОБА_5 , і з ним хлопчик має тісний емоційний зв`язок.
З проективної методики ОСОБА_22 з`ясовано, що ОСОБА_17 віддає перевагу в спілкуванні та перебуванні з батьком: «Хочу сидіти біля тата». На малюнках завжди обирав місце біля батька та сестри.
На відпочинок хлопчик поїхав би тільки з татом. На питання, яке стосувалось вибору людини, з якою він пішов би до лікаря, відповів, що піде з татом.
Проективна методика «Незакінчені речення» побудована таким чином, що дитина може продовжити речення в залежності від актуальності для неї питання на час тестування на підсвідомому рівні. Більшість відповідей ОСОБА_5 вказують на значимість в його житті батька: «В сім`ї мені найбільш допомагає… тато», « ОСОБА_24 найбільше бажання … не знаю».
Хлопчик продовжував відповіді на такі питання: «Із-за чого найбільше сумуєш? … не знаю», « ОСОБА_33 , щоб мій батько… зробив дім», «З ким найбільше любиш грати?... з татом». Ставлення до матері: « ОСОБА_26 мати… не знаю». Ставлення до батька: « ОСОБА_27 батько і я… друзі», «мій батько... щасливий».
Під час ведення бесіди хлопчик повідомив, що його сім`я повинна бути щасливою. На питання « ОСОБА_29 » та « ОСОБА_30 ?» ОСОБА_17 подумав і відповів тата - «Так», маму - «Ні». Якою має бути твоя сім`я? - « ОСОБА_34 , мама». На питання «Потрапивши на безлюдний острів та маючи можливість з кимось там жити, кого обереш?», він обрав тата (том 2 а.с. 196).

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
У статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини).
Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка є частиною національного законодавства України, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держави в разі необхідності мають також брати участь у такому захисті й у такій підтримці.
Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган, серед іншого, визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності (п. «а» ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей).
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 5 Сімейного кодексу України встановлено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Відповідно до ч. 1-2, 6-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 153, ч. 1-3 ст. 157 СК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 ЗУ «Про охорону дитинства».
Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: - особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності); - відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); - можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків); - стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги); - стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо. Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ, що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем, а про долю дитини), є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (постанови від 14 лютого 2019 року у справі №377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі №761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі №127/17427/20, від 08 вересня 2023 року у справі №639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі №944/5191/19).
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, №31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Аналогічно у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява №2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, а також є сталим у практиці Верховного Суду викладеним, зокрема, у постановах від 28 листопада 2025 року у справі №569/6638/24, від 26 листопада 2025 року у справі №757/52999/23-ц, від 01 березня 2023 року у справі №643/16285/20, від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20.
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
У статті 9 Конвенції про права дитини зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків. 
Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 
3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції).
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. 
У постанові Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі №753/572/20, зазначено, що: «дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію, необхідно проводити з нею бесіду, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення її інтересів та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків».

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
У статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справі, що переглядається, встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_16 .
Так, звертаючись із позовом в лютому 2025 року, позивач зазначав, що після ініціювання позову про розірвання шлюбу та виїзду відповідачки діти залишилися проживати з ним за адресою: АДРЕСА_1 .
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову та зазначала, що з 22.12.2024 діти почали проживати з нею, на підтвердження чого надала особистий календар, за яким, за її твердженням, ОСОБА_16 знаходиться з нею 75% всього часу, а ОСОБА_17 - 41% за період з 22.12.2024 по 28.04.2025. ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову в суді першої інстанції, зазначаючи, що інтересам дітей відповідатиме їх проживання як з батьком, так і з матір`ю.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 наголошувала, що з огляду на вік дітей, особливості їх емоційного та фізичного розвитку, глибокий зв`язок з матір`ю, а також здатність матері забезпечити належні умови для гармонійного виховання, проживання дітей саме з матір`ю відповідає їхнім найкращим інтересам. 
У суді апеляційної інстанції сторонам пропонувалась застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дітей у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком, що сторони заперечили. Також на стадії апеляційного перегляду, ОСОБА_2 подавався до суду проєкт мирової угоди про визначення місця проживання дітей та порядок здійснення батьківських прав, який не був схвалений позивачем. 
У постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №757/555/22 вказано, що «Верховний Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що в цій справі відсутній спір між батьками з приводу визначення місця проживання дитини та зауважує, що: - по-перше, у випадку, коли суд уважає, що в справі відсутній предмет спору, то суд своєю ухвалою закриває провадження в справі (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України), а не відмовляє в задоволенні позову; - по-друге, відсутність спору характеризується тим, що між сторонами не залишається неврегульованих питань, а тому задоволення матеріально-правової вимоги позивача за такої ситуації є недоцільним та таким, що не призведе до виникнення бажаних позивачем наслідків, які вже досягнуті сторонами з урахуванням їх домовленості між собою. Натомість у справі, яка переглядається, саме по собі пред`явлення ОСОБА_1 позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю та подальше оскарження відповідачем рішення про задоволення цього позову в апеляційному порядку дає підстави для висновку, що між сторонами наявні неврегульовані питання щодо визначення місця проживання дитини».
Вищенаведеним підтверджується що, як на час звернення ОСОБА_1 до суду із зазначеним позовом, так і на час апеляційного розгляду даної справи між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання їх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому висновок районного суду про те, що мати та батько, які проживають окремо, дійшли згоди щодо того, яким чином і коли діти проживають з кожним із батьків окремо, є помилковим. 
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на те, що діти фактично проживають як з батьком, так і з матір`ю, і відповідний порядок їх перебування у батьків був усталений, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки між сторонами триває сталий конфлікт, існування та встановлення будь-яких домовленостей щодо порядку проживання дітей заперечується. Твердження ОСОБА_2 про те, що діти самі, без жодного примусу, визначають коли їм жити у батька, а коли ночувати у матері, не свідчить про те, що мати та батько, які проживають окремо, дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина.

Вирішуючи питання по суті спору колегія суддів виходить з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що сторони належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків. Як позивачем, так і відповідачем створено належні умови для проживання та виховання дітей, і мати, і батько дбають про їх здоров`я та усесторонній розвиток, є військовослужбовцями та мають самостійний заробіток. Обставин, які б перешкоджали чи викликали сумнів у доцільності проживання дітей з будь-ким з батьків, або могли б зашкодити розвиткові дітей (відсутність житла, самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, жорстоке поводження, неблагополучне середовище тощо), судом першої інстанції та апеляційним судом не встановлено.
Даних про те, що вказана сім`я є непридатною чи неблагополучною матеріали справи не містять, як і інформації, що батько чи мати не зможуть забезпечити розвиток дітей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. 
Сторонами не заперечується, що син сторін ОСОБА_17 більшість часу проживає з батьком, а донька ОСОБА_16 з матір`ю. 
Судом першої інстанції у судовому засіданні в присутності педагога заслухано думку ОСОБА_5 , який стверджував, що проживає з татом, тому що у папи краще ніж у мами, тато з ним грається, у нього затишно. Зазначав, що у мами буває з ночівлею на декілька днів, маминої любові не відчуває, жити з нею не хоче, з співмешканцем мами в нього нехороші відносини. Сестра живе у тата, але частіше буває у мами, вона гарно спілкується з матір`ю. ОСОБА_17 виявив бажання жити з татом, з мамою - ні. 
На час розгляду справи малолітньому ОСОБА_5 виповнилось повних одинадцять років, колегія суддів вважає, що в силу свого віку останній на день ухвалення судового рішення може дати об`єктивну згоду на проживання з одним із батьків самостійно. 
За інформацією Чернігівського міського центру соціальних служб про діагностичне обстеження ОСОБА_3 від 17.06.2025 ОСОБА_17 має тісний емоційний зв`язок, віддає перевагу у спілкуванні та перебуванні з батьком, який є для нього значущим членом сім`ї.
У пункті 105 постанови від 16.02.2024 у справі №465/6496/19 Верховний Суд вказав, що при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним з батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком.
Апеляційний суд підкреслює необхідність усвідомлення батьками потреби у вирішенні конфлікту в інтересах дітей, налагодження батьками співпраці з метою забезпечення належного контакту кожного з них з дітьми, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу, а також недопустимість створення з боку батька будь-яких обмежень контактів дітей із матір`ю, а зі сторони матері будь-яких обмежень контактів дітей із батьком.
Під час розгляду справи в апеляційному суді, сторонам пропонувалось застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дітей у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком, проте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спільну опіку не погодилися. 
09.02.2026 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала проєкт мирової угоди про визначення місця проживання дітей та порядок здійснення батьківських прав, який було обговорено у судовому засіданні 10.02.2026. Під час обговорення проєкту мирової угоди позивач і відповідач погоджувалися з положеннями мирової угоди про те, щоб визначити місце проживання сина, ОСОБА_3 , разом з батьком, а місце проживання доньки, ОСОБА_4 , разом з матір`ю. Після оголошеної у справі перерви з метою надання сторонам часу для узгодження запропонованих відповідачкою положень та можливого укладення мирової угоди сторони не дійшли згоди. 
За обставин, що були встановлені апеляційним судом, фактичної поведінки сторін спору, враховуючи фактично рівні умови проживання, створені кожним з батьків, наявність доходів у кожного з батьків, взявши до уваги наявність тісного емоційного зв`язку сина ОСОБА_5 з батьком, зваживши на проєкт попередніх домовленостей батьків про їхню участь у вихованні та утриманні дітей, врахувавши думку сина, який бажає проживати разом з батьком та не бажає жити з мамою, колегія суддів дійшла висновку, що у найкращих інтересах сина ОСОБА_5 є визначення його місця проживання разом з батьком ОСОБА_1 . 
При цьому, колегією суддів ураховано, що ОСОБА_17 більшість часу проживає з батьком, висловлює бажання і надалі проживати з ним, тобто є очевидним, що дитина перебуває у спокійному, стійкому та благополучному середовищі, збереження сімейного оточення і підтримання відносин, піклування, захист і безпека дитини, а також стабільна повсякденна атмосфера відповідає принципу якнайкращих інтересів дитини в контексті найбільш привабливого варіанта саме для останнього. Вилучення дитини на даний час зі стабільного середовища, різка зміна обстановки та навколишньої атмосфери може призвести до порушень емоційно-особистісної сфери, емоційного та психологічного комфорту, а також порушити адаптацію дитини.

Проте апеляційний суд уважає за доцільне відмовити у задоволенні позову в частині визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком. 
Як установлено, донька ОСОБА_16 більшість часу проживає з матір`ю, мама з донькою гарно спілкуються та має тісний емоційний зв`язок. 
Як вже неодноразово зазначалось, під час розгляду справи сторонами висловлювалась позиція про те, щоб визначити місце проживання сина, ОСОБА_3 , разом з батьком, а місце проживання доньки, ОСОБА_4 , разом з матір`ю.
При цьому колегія суддів ураховує, що діти проживають в одному населеному пункті, відвідують один навчальний заклад – Чернігівську гімназію №33 Чернігівської міської ради, можуть без перешкод відвідувати батька та маму за їх місцем проживання, що не унеможливить спілкування дітей між собою, не порушить їх відчуття стабільності та спокою, не вплине на погіршення їх психічного та психологічного стану. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга позивача містить посилання на неврахування віку та думки ОСОБА_5 , який висловив однозначне бажання проживати з батьком, проте будь-яких доводів щодо відмови суду у визначенні місця проживання доньки ОСОБА_16 з батьком апеляційна скарга не містить. 
Відтак колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не довів, що визначення місця проживання ОСОБА_16 разом з ним, буде відповідати якнайкращим інтересам доньки. 

Разом із цим, апеляційний суд наголошує, що у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання ОСОБА_5 може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. 

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, а рішення суду першої інстанції скасовано, то є підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн (а.с. 1) та апеляційної скарги в розмірі 1 816,80 грн (а.с. 149). 
У зв`язку з частковим задоволенням позову та апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 1 514 грн ((1 211,20 грн + 1 816,80 грн) : 2).

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2025 року – скасувати. 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей – задовольнити частково. 
Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 лютого 2026 року. 

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко