Справа № 420/24852/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,
встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Одеської митниці, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500100/2025/000013/1 від 30.06.2025 р.;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500100/2025/000093.
Одеською митницею заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, яке обґрунтовано тим, що розмір скорегованої митної вартості становить 57487,64 грн., а обставини по справі потребують надання ґрунтовних усних пояснень, бажають брати участь у досліджені доказів, виступити зі вступним словом, ставити питання та надавати відповіді, міркування.
Суд відхиляє заявлене клопотання, оскільки предметом спору у цій справі є митне оформлення товару яке здійснювалось на підставі електронних митних декларацій, письмових документів наданих до митного органу. В подальшому, контактування позивача з митними органом щодо розмитнення товару, в тому числі прийняття картки відмови, корегування митної вартості відбувалась через електронний кабінет. 
У цій справі, сторони у своїх заявах по суті, а саме - у позовній заяві, відзиві, обґрунтовують свої правові позиції посилаючись на первинні документи які є ідентичними та наявні у обох сторін і які надані суду. Інших письмових доказів вже не може бути надано в силу їх відсутності. Таким чином, кожна зі сторін детально виклала свою правову позицію по суті спору, а також по кожному письмовому доказу, що виключає потребу їх дослідження безпосередньо в судовому засіданні.
Суд зазначає, що викладення своєї позиції митним органом письмово у відзиві, не обмежує його можливості викласти її ґрунтовно, а тому проголошення такої ж позиції в судовому засіданні усно зі вступним словом та шляхом зчитування відзиву, не є на думку суду переконливим аргументом для слухання справи в судовому засіданні.
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що розгляд справи в письмовому провадженні порушує його права, оскільки наведені ними аргументи, щодо можливості виступити усно та переконливо, ставити питання та висловлювати думку щодо заявлених клопотань не є такими, що дають підстави слухати справу в судовому засіданні. Розгляд справи у письмовому провадженні є однією із форм здійснення судочинства і не позбавляє сторони заявляти клопотання по справі у письмовому вигляді, не зменшує обсяг дослідження доказів та не впливає на їх оцінку судом.
Жодних клопотань у цій справі окрім даного, сторонами не заявлено, справа є незначної складності, а тому її розгляд у письмовому провадженні не впливає на доступ до правосуддя та не обмежує права сторін. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що ввезла на територію України бувший у використанні, пошкоджений автомобіль VOLKSWAGEN- Модель – BEETLE, 2014 р.в. та визначила митну вартість за ціною договору 3 400,00 дол. США про що зазначила у митній декларації. Відповідач не погодився з такою оцінкою та визначив митну вартість із застосуванням резервного методі 7 700,00 дол. США. За результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Такі рішення є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для митного оформлення за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту). Просять задовольнити позовні вимоги.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №25UA500100007159U9 від 30.06.2025, було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено, що в них містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у рішенні про коригування митної вартості товарів. Оскільки в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, були прийняті обґрунтовані рішення про коригування митної вартості та картка відмови. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлені такі обставини по справі.
Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 25UA500100007159U9 від 30.06.2025, відповідно до якої на митну територію України надійшов товар ОСОБА_1 , а саме: Автомобіль легковий пасажирський, бувший у використанні, призначений для перевезення людей по дорогах загального користування -1шт. Марка VOLKSWAGEN- Модель – BEETLE, номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 , призначення автомобіля – пасажирський, тип двигуна - дизельний (двигун внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем)), робочий обєм ціліндрів двигуна - 1968 см3, потужність двигуна кВт.- 103 кВт, календарний рік виготовлення - 2014 р., модельний рік виготовлення - 2015 р., тип кузова – хетчбек, колір – синій, пошкодження КТЗ: бампер передній (деформований), решітки нижні бамперу переднього, фара права (розбита), крило переднє праве (деформоване), підкрилок передній правий. Виробник: VOLKSWAGEN.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 25UA500100007159U9 від 30.06.2025 надано документи, які підтверджують митну вартість товарів, які зазначені у графі 44 МД, а саме:
- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 16553 від 02.04.2025;
- Домашній коносамент (House bill of lading) № FMKORRE2161 від 21.04.2025;
- Статус особи, яка подає митну декларацію № 2;
- Загальна декларація прибуття № 25UA141000670470Z0 від 19.06.2025;
- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 06.03.2025;
- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № ОК250627-010 від 27.06.2025;
- Договір про надання послуг митного брокера № 22/06/2025-6 від 22.06.2025;
- Паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № НОМЕР_3 від 05.06.2023;
- Інші некласифіковані документи № 27.06.2025-14 від 27.06.2025;
- Інші некласифіковані документи № Фото КТЗ від 24.06.2025;
- Касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 27 2004139/1/С від 27.06.2025.
Під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 25UA500100007159U9 від 30.06.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2025/000013/1 від 30.06.2025, а саме: 
1) відповідно до п.1 п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження (розвантаження) оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (інвойсі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (документи не надавались). Не зазначені умови поставки товару. У наказі МФУ від 24.05.2012 № 599 наведено перелік документів, що підтверджують вартість перевезення. Проте, до митного оформлення жоден з наведених у наказі документів не надано;
3) також, відсутня інформація щодо перевезення ктз внутрішньою територією іноземної країни відправлення; 
4) у поданому висновку про вартісні характеристики від 27.06.2025 №ОК250627-010 зазначено, що експерт здійснював огляд КТЗ. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація про проведення фізичного або митного огляду (акти оглядів) та про присутність експерта «методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мін`юсту Фонду Держмайна від 24.11.2013 № 142/5/2092»; 
5) у зв`язку з тим, що даний транспортний засіб придбано на аукціоні, це виключає відстрочення платежу. Згідно частиною 2 статті 53 Кодексу одним з основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару необхідні для ідентифікації ввезеного товару. 
6) У наданому до митного оформлення коносаменті від 21.04.2025 №FMKORRE2161 наявна фраза FREIGHT PREPAID, але жодних документів, що підтверджують вартість фрахту не надано.
Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 
1) копію митної декларації країни відправлення; 
2) калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; 
3) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 
4) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Позивачка листом від 30.06.2025 №3006/2 до електронної митної декларації № UA 500100/2025/007159, повідомила про відмову в наданні будь-яких інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500100/2025/000093.
ОСОБА_1 з рішеннями про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до п. 6 ст. 54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. 
До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Згідно з п. 4 ч. 2 статті 53 Кодексу, до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться серед інших: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі йде їх перелік). 
Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Щодо ненадання документів, що підтверджують витрати на навантаження (розвантаження) оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України та витрат на транспортування, позивачка зазначила, що з коносаменту чітко вбачається те що лінія маршруту не змінювалась і кінцевим пунктом був м. Чорноморськ. Посилається також, що умовами перевезення є CFR.
Суд зазначає, що оскільки згідно з Офіційними правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, за умовами перевезення CFR, саме на продавця покладено обов`язок щодо сплати фрахту та вартість фрахту перевезення вказана окремо у інвойсі, що надавався до митного оформлення, ненадання позивачем, окремо, документів, що підтверджують вартість фрахту, у даному випадку, не впливає на числові показники митної вартості товару, а тому викладені відповідачем вимоги у пунктах 1, 2 та 6 рішення є протиправними.
Щодо зауважень митного органу до наданого позивачем висновку експерта, суд зазначає, що з урахуванням ч. 3 ст. 53 МК України, висновок експерта є додатковим документом, який підтверджує митну вартість товару і позивач не може нести відповідальність за дотримання процедури його оформлення. 
На думку суду, посадові особи митного органу не є сертифікованими спеціалістами в галузі товарознавчої експертизи, а тому вони не можуть давати оцінку методиці проведення такої, але за наявності сумнівів можуть призначити її проведення, що не здійснено відповідачем.
Щодо тверджень митного органу про те, що у зв`язку з тим, що даний транспортний засіб придбано на аукціоні, що виключає відстрочення платежу і позивач повинен був надати підтвердження оплати товару, позивачка зазначила, що відповідач не підтвердив участь декларанта в торгах на аукціоні. Інвойс містить вся необхідні реквізити, всі данні щодо товару та його ціни, відомості які підтверджують числові значення митної вартості товару, необхідні для визначення його вартості та здійснення розрахунків.
Позивачка зазначає про що в неї відсутній обов`язок надання банківських платіжних документів, враховуючи, що визначені умови оплати товару та їх фактичне виконання не стосується безпосередньо ціни товару, а тому це не може бути підставою для виникнення сумнівів щодо вартості товару, вказаної в інвойсі.
Суд відхиляє обґрунтування позивачки, щодо наявності обов`язку у митного органу доведення придбання товару на аукціоні, оскільки доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта, оскільки згідно з п. 4 ч. 2 статті 53 Кодексу, до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Позивачка на запит митниці таких документів не надала. Доводів щодо придбання товару на аукціоні не спростувала. Доказів, які б підтверджували відстрочення платежу не надала. В свою чергу, надані до митного оформлення документи не давали змогу визначити митну вартість товару за першим методом, оскільки не підтверджено ціну товару.
Ненадання позивачкою банківських платіжних документів, що стосуються даного товару, не дало змогу відповідачу перевірити числове значення заявленої митної вартості товару, відповідно до умов ч.1 ст.54 МК України.
Таким чином, встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачкою – є обґрунтованими та, відповідно, рішення про коригування митної вартості, що прийняте на підставі встановлених відповідачем розбіжностей та картка відмови у прийнятті в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правомірними, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою недоведені ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення.
В той же час, відповідач надав суду належні та допустимі докази, навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500100/2025/000013/1 від 30.06.2025 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500100/2025/000093.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

.