ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.04.2026	Справа № 910/863/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін матеріали господарської справи 
за позовом Фізичної особи-підприємця Гуреєвої Тетяни Олексіївни 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Парс Україна» 
про стягнення 131 760,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Гуреєва Тетяна Олексіївни звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Парс Україна» про стягнення 131 760,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором № 3 від 01.01.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.
Позивачем 04.02.2026 сформовано у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позовної заяви, з якої вбачається, що позовну заяву приведено у відповідність до статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для подачі заяв по суті справи.
Ухвалу про відкриття провадження у даній справі направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 82, 83,101-104, 104 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про судовий розгляд спору належним чином. Крім того, відповідач мав можливість ознайомитись з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Відповідачем відзив суду не надано та позовні вимоги не заперечено. Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:
Сторонами у справі 01.01.2025 укладено договір № 3 за умовами розділу 1 якого позивач зобов`язався передати в тимчасове платне користування (оренду) відповідачу нежилі приміщення (далі за текстом - "приміщення, що орендуються"), які розташовані в будинку за адресою: 02160, місто Київ, проспект Соборності, 7-А, 4-ий поверх, кімнати № 421 (площею 20кв.м.) та № 422 (площею 81 кв.м.) для розміщення офісу, а відповідач - сплачувати орендну плату.
Умовами пункту 2.1 договору встановлено, що приміщення позивач передає відповідачу за актом здачі-приймання, який підписується уповноваженими представниками сторін протягом п`яти днів після підписання договору.
Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 договору орендна плата за користування приміщеннями за один календарний місяць складає - 28 280,00 грн. без ПДВ. На протязі десяти робочих днів після підписання договору відповідач зобов`язався перерахувати на рахунок позивача аванс в розмірі орендної плати за поточний місяць, виходячи із кількості календарних днів до кінця місяця.
Згідно з пунктом 3.1 договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2026 року включно.
У подальшому сторонами підписано додаткову угоду № 2, якою змінено розмір орендної плати на 18 300,00 грн. 
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму (стаття 765 Цивільного кодексу України).
Позивачем 01.01.2025 передано відповідачу нежитлові приміщення за актом здачі-приймання нежилих приміщень № 3.
Статтею 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Згідно з пунктами 4.6 та 4.7 договору позивач щомісяця до 5-го числа поточного місяця виставляє відповідачу рахунок на оплату орендної плати за поточний місяць. Відповідач щомісяця наперед авансом до 15-го числа поточного місяця сплачує орендну плату за користування приміщеннями, шляхом безготівкового переказу грошових коштів з поточного рахунку відповідача на поточний рахунок позивача.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем 01.08.2025, 01.09.2025, 01.10.2025, 01.11.2025 та 01.12.2025 сформовано рахунки-фактури на загальну суму 109 800,00 грн.
Також, сторонами підписано акти здачі-приймання робіт (послуг) від 31.08.2025 № ОУ-0000087 на суму 18 300,00 грн., від 30.0.92025 № ОУ-00000101 на суму 18 300,00 грн., від 31.10.2025 № ОУ-00000113 на суму 18 300,00 грн., від 30.11.2025 № ОУ-00000125 на суму 18 300,00 грн. та від 31.12.2025 № ОУ-00000137 на суму 18 300,00 грн. 
Станом на момент звернення позивачем із даним позовом строк здійснення оплати за оренду за період часу з вересня 2025 року по грудень 2025 року включно є таким, що настав.
Відповідачем оренду плату за спірний період не сплачено. Доказів погашення заборгованості у розмірі 109 800,00 грн. матеріали справи не містять. Протилежного суду не доведено. 
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 109 800,00 грн. є правомірною і підлягає задоволенню повністю.
Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.
Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 7.3 договору за кожний випадок порушення строків вказаних в пункті 4.7 договору позивач має право застосовувати до відповідача штрафні санкції у вигляді 20 відсотків від суми орендної плати за місяць, а відповідач зобов`язаний сплачувати ці штрафні санкції на користь позивача на його першу вимогу.
Позивач направив відповідачу рахунок-фактуру від 14.01.2026 № СФ-0000012 на суму 21 960,00 грн, яким вимагав здійснити оплату нарахованого штрафу за договором оренди № 3 (опис вкладення та чек долучено до позовної заяви).
Відповідачем даний рахунок не оплачено, протилежного суду не доведено.
Отже, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 21 960,00 грн. 
Перевіривши розрахунок штрафу, з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов`язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що розмір заявленої позовної вимоги є арифметично вірним і тому підлягає повному задоволенню.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись статтями 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 237- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Парс Україна» (02160, місто Київ, проспект Соборності, будинок 7-А, квартира 422; ідентифікаційний номер 32959177) на користь Фізичної особи-підприємця Гуреєвої Тетяни Олексіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 109 800,00 грн. основного боргу, штраф у розмірі 21 960,00 грн. та 2 662,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя   Т.Ю.Кирилюк