УКРАЇНА
Справа № 196/1274/25
№ провадження 2/196/86/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Костюкова Д.Г.,
за участю секретаря судового засідання: Грищенко А.Ю.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: адвоката Ключенкової Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ключенкова Христина Владиславівна, звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що влітку 1990 року ОСОБА_1 звернувся до Царичанської районної ради народних депутатів з проханням про продаж йому половини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 45,8 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Царичанської районної ради народних депутатів від 15.08.1990р. №267/2 "Про порядок продажу житлового будинку, що належить Царичанському Міжрайплемоб`єднанню" на підставі заяви ОСОБА_1 та відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 02.12.1988 №1440 надано дозвіл адміністрації Царичанського Міжрайплемоб`єднання продати половину будинку з господарськими спорудами ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 вартістю 1 438 руб. 60 коп., згідно списку та зобов`язано начальника? ? Царичанського Міжрайплемоб`єднання Качкова А.С. кошти, що надійшли від продажу, зарахувати до фонду соціального розвитку підприємства. 20.06.1991р. ОСОБА_1 згідно з рішенням виконавчого комітету Царичанської районної ради народних депутатів №267/2 від 15.08.1990р. сплатив 1 438 руб. 60 коп. за половину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Таким чином, рішення виконкому ОСОБА_1 виконав і вважав, що став власником половини даного житлового будинку, однак свідоцтва про право особистої власності не отримував. Відповідно до листа керівника КП "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" Борош Г.Ю., наданого на адвокатський запит щодо права власності на половину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , повідомлено, що оскільки клієнт, якому адвокатом надається правова допомога, не являється власником вказаного об`єкту нерухомого майна, уповноваженою особою або спадкоємцем власника, то враховуючи норми чинного законодавства України, у підприємства відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації. 04.07.2025р. ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Царичанської селищної ради із заявою про реєстрацію права власності на половину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , на підставі якої державним реєстратором прийнято рішення №80203062 від 04.08.2025 про відмову в проведенні реєстраційних дій та відповідно до якого право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Царичанським міжрайплемоб`єднанням, 1/2 частина житлового будинку була виведена в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрована за іншою особою. Згідно з листом Державного архіву Дніпропетровської області від 08.08.2025, наданого на адвокатський запит щодо правонаступників Царичанського міжрайплемоб`єднання, повідомлено, що Державний архів Дніпропетровської області не володіє інформацією щодо правонаступників Царичанського міжрайплемоб`єднання, а тому надати відомості про юридичну особу, до якої перейшло майно, яке належало Царичанському міжрайплемоб`єднанню не можливо та рекомендовано звернутися до Головного управління статистики у Дніпропетровській області. З відповіді ТОВ "Царичанське підприємство по племенній справі в тваринництві" та долучених документів, наданих на адвокатський запит від 06.08.2025р., не вбачається, що ТОВ "Царичанське підприємство по племенній справі в тваринництві" є правонаступником Царичанського міжрайплемоб`єднання та володіє майном останнього. Відповідно до листа Головного управління статистики у Дніпропетровській області, наданого на адвокатський запит, повідомлено, що станом на 15.08.2025 в ЄДРПОУ по Дніпропетровській області суб`єкт з найменуванням "Царичанське міжрайплемоб`єдання" не значиться та надання відомостей про юридичну особу, до якої перейшло право власності або на балансі якої знаходиться нерухоме майно, яке належало вказаному суб`єкту, є поза межами компетенції Головного управління статистики у Дніпропетровській області. Таким чином, 04.08.2025р. ОСОБА_1 стало відомо про те, що в нього відсутні підстави для набуття права власності, а також те, що він володіє чужим майном, а саме житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 відкрито, безперервно володіє даним нерухомим майном з 1984 року та по сьогоднішній день.? ? З 16.07.1984 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване у буд. АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з його паспорта та домової книги, а також крім позивача у даному будинку зареєстровані його дружина та діти. Отже, ОСОБА_1 обслуговує половину житлового будинку, добросовісно володіє даним нерухомим майном більше ніж 10 років, по мірі своїх сил та коштів здійснює поточний ремонт, підтримує подвір`я у належному стані, користується житловим будинком відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в його володінні, безперервно, так як володіння не переривалося протягом всього строку набувальної давності, а тому звертається до суду для визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи вищевикладене представник позивача, просить визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок, який розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання (а.с.79).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.97).

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Ключенкова Х.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позові, та прохали їх задовольнити. 
Представник відповідача Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти їх задоволення (а.с.81).
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, з яким вона знайома з 2006 року, коли вона заселилася разом зі своєю родиною в квартиру АДРЕСА_3 , яку придбала її мама. Вона весь час проживає в цій квартирі і від своєї знайомої знає, що ОСОБА_1 проживає в цьому будинку з 90-х років. Він утримує свою частину будинку в належному стані, доглядає її. Також, пояснила, що їй невідомо на підставі чого ОСОБА_1 проживає в цьому будинку, однак вона бачила записи в домовій книзі, відповідно до яких останній разом зі своєю сім`єю зареєстрований в цьому будинку.

Заслухавши позицію позивача та його представника, пояснення свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Царичанської районної ради народних депутатів від 15.08.1990р. №267/2 "Про порядок продажу житлового будинку, що належить Царичанському Міжрайплемоб`єднанню" на підставі заяви ОСОБА_1 та відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 02.12.1988 №1440 надано дозвіл адміністрації Царичанського Міжрайплемоб`єднання продати половину будинку з господарськими спорудами ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 вартістю 1 438 руб. 60 коп., згідно списку та зобов`язано начальника? ? Царичанського Міжрайплемоб`єднання ОСОБА_3 кошти, що надійшли від продажу, зарахувати до фонду соціального розвитку підприємства (а.с.22-23).
Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 20.06.1991р., ОСОБА_1 проведено оплату за половину житлового будинку в сумі 1 438 руб. 60 коп. (а.с.24).
Листом керівника КП "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" Борош Г.Ю. від 09.12.2024 №5495 відмовлено представнику позивача у наданні інофрмації щодо права власності на половину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 не являється власником вказаного об`єкту нерухомого майна, уповноваженою особою або спадкоємцем власника, у зв`язку з чим у підприємства відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації (а.с.25).
Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про відмову у проведенні реєстраційних дій №80203062 від 04.08.2025р., право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Царичанським міжрайплемоб`єднанням та 1/2 частина житлового будинку була виведена в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрована за іншою особою. За ОСОБА_1 право власності за вищевказаними адресами не зареєстровано, у зв`язку з чим надані державному реєстратору документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно за адресю: АДРЕСА_1 (а.с.26).
Згідно копії записів Домової книги по житловому будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою з 16.07.1984р. (а.с.27-31).  
Позивачем до позовної заяви долучений Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , від 02.04.2025, виготовлений на замовлення ОСОБА_1 (а.с.32-36).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №438178570 від 05.08.2025, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні (а.с.38).? ? 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №438177217 від 05.08.2025, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , відсутні (а.с.39). 
Відповідно до листа ТОВ "Царичанське підприємство по племенній справі в тваринництві" №12/08-1 від 12.08.2025р. з додатками, Царичанське підприємство по племенній справі перетворено у ВАТ "Царичанське підприємство по племенній справі в тваринництві". ТОВ "Царичанське підприємство по племенній справі в тваринництві" є правонаступником ВАТ "Царичанське підприємство по племенній справі в тваринництві"? ? (а.с.42-49). 
Згідно з листом Державного архіву Дніпропетровської області від 08.08.2025 №К-2033/0/217-25, наданого на адвокатський запит щодо правонаступників Царичанського міжрайплемоб`єднання, повідомлено, що Державний архів Дніпропетровської області не володіє інформацією щодо правонаступників Царичанського міжрайплемоб`єднання, а тому надати відомості про юридичну особу, до якої перейшло майно, яке належало Царичанському міжрайплемоб`єднанню не можливо та рекомендовано звернутися до Головного управління статистики у Дніпропетровській області (а.с.50).
Відповідно до листа Головного управління статистики у Дніпропетровській області від 08.08.2025, наданого на адвокатський запит, повідомлено, що станом на 15.08.2025 в ЄДРПОУ по Дніпропетровській області суб`єкт з найменуванням "Царичанське міжрайплемоб`єдання" не значиться та надання відомостей про юридичну особу, до якої перейшло право власності або на балансі якої знаходиться нерухоме майно, яке належало вказаному суб`єкту, є поза межами компетенції Головного управління статистики у Дніпропетровській області (а.с.51-52). 
Рішенням виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 26.09.2025р. №297, за заявою ОСОБА_1 уточнено адресу житлового будинку з адреси: АДРЕСА_1 , на адресу: АДРЕСА_1 (а.с.72-75).
Позивачем до позовної заяви долучені квитанції за оплату за спожитий природний газ та електроенергію (а.с.53-71).
Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю посилається на те, що він відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в його володінні, безперервно, добросовісно володіє житловим будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з 1984 року, обслуговує його та здійснює поточний ремонт, підтримує подвір`я у належному стані.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у статті 16 ЦК України.
Частиною першою статті 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Таким чином, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, визначені у статті 344 ЦК України.
Так, згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном – протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація) (постанова Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі №369/2190/22).
Позов про право власності за давністю володіння не може пред`являти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника, крім випадків, визначених частиною 3 статті 344 Цивільного кодексу України (постанови Верховного Суду від 06.08.2024 № 921/574/20 (921/420/22), від 09.07.2019 у справі № 920/999/16, від 05.06.2018 у справі № 924/925/17).
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі №201/12550/16-ц). 
Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
Аналогічні висновки неодноразово викладені Верховним Судом, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 та постановах Верховного Суду від 10 січня 2023 року у справі №278/2443/18, від 01 листопада 2023 року у справі №369/2190/22, від 11 березня 2024 року у справі №132/1486/21.
Як встановлено в судовому засіданні право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Царичанським міжрайплемоб`єднанням та 1/2 частина житлового будинку була виведена в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрована за іншою особою, що вбачається з рішення державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій.
Будь-яких доказів того, що власники вищевказаного об`єкту нерухомості відмовились від права власності на належне їм майно суду не надано.
Більш того, як зазначено в позовній заяві та визнано в судовому засіданні самим позивачем, спірна половина житлового будинку з господарськими спорудами була придбана ним у Царичанського Міжрайплемоб`єднання, після чого він став проживати там разом зі своєю сім`єю без оформлення свого права власності у встановленому законом порядку, що може свідчити про вибуття цього майна від власника у володіння позивача з власної волі власника. 
Вищевказане свідчить про відсутність ознак добросовісності володіння позивачем спірною частиною житлового будинку.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю у зв`язку з відсутністю всіх необхідних ознак, які передбачені ст. 344 ЦК України.
Суд зауважує, що сам по собі факт користування позивачем даним нерухомим майном, його утримання, здійснення оплати за житлово-комунальні послуги не може бути підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю (постанова Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №337/4725/18). 
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю задоволенню не підлягають.
Згідно зі ст.141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 78-80, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю – відмовити.
Судові витрати позивача покласти на останнього.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Дніпропетровськ, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 27.05.1997р., рнокпп - НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 . 
Відповідач: Царичанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ 04339706, місце знаходження: вул.Залізнична, буд.10, с-ще Царичанка, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 51000.
Повне рішення складено 17.04.2026 року.

Суддя: Д.Г. Костюков