ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року   Справа № 906/900/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. ,  суддя Гудак А.В. 
секретар судового засідання Ткач Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Брусилівська райагропромтехніка" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.12.2025 у справі № 906/900/25 (суддя Вельмакіна Т.М., повний текст складено 12.12.2025) 
за заявою представника Акціонерного товариства "Брусилівська райагропромтехніка" про ухвалення додаткового рішення у справі 
за позовом Фізичної особи - підприємця Козловця Михайла Михайловича
до відповідачів: 1) Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області;
2) Акціонерного товариства "Брусилівська райагропромтехніка"; 3) Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 
про визнання незаконним та скасування рішення, скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав на неї
за участю представників сторін:
позивача - не з`явився;
відповідача - 1 - не з`явився; 
відповідача - 2 - Кабанов В.І.;
відповідача - 3 - не з`явився; 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Козловець Михайло Михайлович (далі - позивач, ФОП Козловець М.М.) звернувся до Господарського суду Житомирської області із позовом до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі - відповідач-1, Селищна Рада), Приватного акціонерного товариства Акціонерного товариства "Брусилівська райагропромтехніка" (далі - відповідач-2, АТ "Брусилівська райагропромтехніка") та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - відповідач-3, ГУ Держгеокадастру), у якому просить:
- визнати незаконним та скасувати рішення № 1394, видане 19.02.2020 00:00:00, видавник: Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, Доповнення до типу: Витяг з рішення 42-ї сесії 7-го скликання "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 1820955100:01:002:8198;
- скасувати в Державному земельному кадастрі державні реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав на неї: з кадастровим номером 1820955100:01:002:8198, Житомирська область, Брусилівський район, смт. Брусилів, вул. Костьольна, земельна ділянка 3, площею 5,93 га, зареєстровано за Брусилівською селищної радою (номер запису про право власності 36262293), право постійного користування земельною ділянкою за АТ "Брусилівська райагропромтехніка" (номер запису про право власності 36262307).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26.11.2025 позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України у зв`язку з поданням позивачем до початку розгляду справи по суті заяви про залишення позову без розгляду.

АТ "Брусилівська райагропромтехніка" 26.11.2025 через систему "Електронний суд" надіслало до суду першої інстанції заяву, в якій просило суд вирішити питання про стягнення з ФОП Козловця М.М. на користь АТ "Брусилівська райагропромтехніка" витрат на професійну правничу допомогу.

27.11.2025 від позивача надійшли заперечення щодо заяви відповідача-2 про відшкодування судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.12.2025 в задоволенні заяви представника АТ "Брусилівська райагропромтехніка" про ухвалення додаткового рішення, відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявник не довів вчинення позивачем необґрунтованих дій, які могли б бути підставою для стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга АТ "Брусилівська райагропромтехніка" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.12.2025 у справі № 906/900/25, в якій скаржник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про стягнення судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- підставою для понесення скаржником витрат на правничу допомогу стало звернення позивача до господарського суду з позовною заявою. За відсутності такого звернення відповідач не був би залучений до судового процесу, не здійснював би процесуального захисту та не ніс би відповідних витрат. Таким чином, між діями позивача та понесеними відповідачем витратами існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, який суд першої інстанції залишив поза увагою;
- необґрунтованість дій позивача полягала у поданні позову, який від початку не відповідав вимогам щодо належного предмета та підстав позову, оскільки не містив жодних матеріально-правових вимог до АТ "Райагропромтехніка". Зміст позовної заяви не дозволяв встановити ані порушене право позивача з боку відповідача, ані обсяг чи характер обов`язків, виконання яких вимагалося б від АТ "Райагропромтехніка". За таких обставин, поданий позов не створював правової невизначеності, що підлягала б судовому захисту, та не формував предмета судового розгляду у відносинах між сторонами;
- подання позову без визначення належного предмета спору та без формулювання вимог до відповідача суперечить завданню господарського судочинства, принципам правової визначеності, диспозитивності та добросовісності учасників процесу, а також покладає на іншу сторону обов`язок здійснювати процесуальний захист у відсутності реального спору про право. Саме така поведінка позивача за своєю правовою природою є необґрунтованим зверненням до суду;
- лише після проведення значної кількості судових засідань та фактичного з`ясування відсутності належного предмета спору між сторонами позивач здійснив спробу змінити предмет і підстави позову. У задоволенні відповідної заяви судом було відмовлено, що підтверджує висновок про те, що первісний позов не відповідав вимогам процесуального закону та не підлягав розгляду у заявленому вигляді. Надалі позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, фактично припинивши підтримання своїх вимог та підтвердивши відсутність правових підстав для продовження судового розгляду;

- сукупність процесуальних дій позивача - подання позову без визначення вимог до відповідача, подальша безрезультатна спроба змінити предмет і підстави позову після тривалого розгляду справи та остаточне подання заяви про залишення позову без розгляду - свідчить про необґрунтованість звернення до суду та про недобросовісне використання процесуальних прав;
- негативні процесуальні наслідки таких дій у вигляді витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути покладені на відповідача, який не ініціював судовий спір та здійснював захист виключно у відповідь на дії позивача;
- у даній справі вартість правових послуг, що надаються замовнику встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником відповідача часу, а отже, розмір витрат є визначеним, та становить 30 000 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В.
Листом від 19.12.2025 матеріали справи витребувано з Господарського суду Житомирської області.
30.12.2025 до суду надійшли матеріали справи.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 09.01.2026 відкрито провадження за апеляційною скаргою АТ "Брусилівська райагропромтехніка" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.12.2025 у справі № 906/900/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.02.2026 о 14:30 год. 
Розпорядженням керівника апарату суду від 10.02.2026 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді - члена колегії у даній справі - Мельника О.В., відповідно до ст. 32 ГПК України, п. 8.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2026 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

Позивач, відповідачі-1,3 відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 11.02.2026 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Апеляційний суд зазначає, що згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви відповідача-2 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 123 ГПК України).
В силу приписів частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина 2 цієї ж статті).
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).
Частинами 2-4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).
Разом з тим, у ст. 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 -130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України.
У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.
Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Колегія суддів враховує, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.
Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід було довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача, тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 по справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 по справі № 922/2157/20).

Дослідивши подану заяву відповідача-2 про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що провадження у справі № 906/900/25 було відкрито 21.07.2025, а з клопотанням про залишення позову без розгляду позивач звернувся до суду першої інстанції лише 24.11.2025, тобто більше ніж через чотири місяці після відкриття провадження у справі.

Колегія суддів зазначає, що отримавши примірник позовної заяви та, в подальшому, ухвалу суду про відкриття провадження у справі, відповідач-2 цілком обґрунтовано та правомірно вважав, що потребує професійної правничої допомоги та належного захисту своїх прав та інтересів у суді під час розгляду цієї справи. 

З цією метою, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем-2 до матеріалів справи надано копії: договору від 05.08.2025 № КВ-20250805-01 про надання правничої допомоги; завдання (запиту, доручення) клієнта від 05.08.2025 № 001 до договору про надання правничої допомоги від 05.08.2025 № КВ-20250805-01, акту виконаних робіт від 26.11.2025 № 001 до договору про надання правничої допомоги від 05.08.2025 № КВ-20250805-01 на загальну суму 30 000 грн з детальним описом наданих послуг; рахунку № КВ-0006 від 26.11.2025.

Також у поданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву відповідач-2 зазначав, що попередній розрахунок витрат, пов`язаних з розглядом справи становить 30 000 грн.

Крім того, представником відповідача-2 за час розгляду справи у суді першої інстанції було виконано значний обсяг юридичної роботи: до справи було долучено документи та докази (в тому числі здобутих після відкриття провадження у справі) на спростування позовних вимог позивача; представником було подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву на 12 аркушах; заперечення на відповідь на відзив на 6 аркушах; заяву про ознайомлення із матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу; заперечення на заяву позивача про долучення письмового доказу; за явку про закриття провадження у справі в частині вимог позивача до відповідача-2; письмовий виступ представника відповідача-2 щодо заяви позивача про зміну предмету позову; також адвокат Кабанов В.І. брав участь у судових засіданнях від 01.09.2025, 10.09.2025, 13.10.2025, 04.11.2025 та 26.11.2025 у цій справі.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються обставини надання відповідачу-2 професійної правничої допомоги, у зв`язку з чим зазначені витрати є витратами на професійну правничу допомогу та, відповідно, є судовими витратами в розумінні ст. 123 ГПК України.

Таким чином, позивач своїми діями щодо подання позову фактично спонукав відповідача-2 звертатися за професійною правничою допомогою до адвоката та витрачати кошти на правничу допомогу. АТ "Брусилівська райагропромтехніка" сплатило АО "Юр.Іст.Вест" кошти за фактично виконану роботу й надані послуги, спрямовані на належний захист прав та інтересів відповідача-2 під час розгляду справи № 906/900/25, що підтверджується відповідним актом виконаних робіт від 26.11.2025 № 001 на загальну суму 30 000 грн з детальним описом наданих послуг та рахунком №КВ-0006 від 26.11.2025, які містяться у матеріалах справи. У зв`язку з цим, цілком обґрунтованим, раціональним, виправданим та законним є бажання відповідача-2 стягнути з позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Крім того, встановлюючи критерії та надаючи оцінку необґрунтованості дій позивача необхідно враховувати поведінку позивача під час розгляду справи № 906/900/25 Господарським судом Житомирської області.

Колегія суддів зазначає, що предметом позову у даній справі є вимоги ФОП Козловця М.М. до Брусилівської селищної ради, АТ "Брусилівська райагропромтехніка" та ГУ Держгеокадастру про визнання незаконним та скасувати рішення Брусилівської селищної ради № 1394 від 19.02.2020 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 1820955100:01:002:8198, та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 1820955100:01:002:8198 з одночасним припиненням усіх речових прав на неї.
Як вказує позивач спір у даній справі виник у зв`язку із накладенням меж земельної ділянки комунальної власності (кадастровий номер 1820955100:01:002:8198), що належить Брусилівській селищній раді та перебуває у постійному користуванні АТ "Брусилівська "Райагропромтехніка" на земельну ділянку позивача; відмовою ГУ Держгеокадастру у Житомирській області внести відомості про земельну ділянку позивача до ДЗК через накладення меж та неможливістю позивача реалізувати право власності на земельну ділянку через помилки в кадастрових даних, що перешкоджають її державній реєстрації.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів зазначає, що спір у даній справі стосується скасування рішення селищної ради та державної реєстрації в державному кадастрі земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав на неї. При цьому у позовній заяві жодної матеріально - правової вимоги до відповідача-2 позивачем не заявлено, що суперечить вимогам ст. 162 ГПК України.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що ухвалою суду першої інстанції від 21.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 01.09.2025 о 10:00 год.
В судове засідання 01.09.2025 позивач (його представник) не з`явився. В день судового засідання - 01.09.2025 від представника позивача - адвоката Мамедова А.В. до суду першої інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його задіянням у бойовому чергуванні мобільних вогневих груп на підставі бойового розпорядження про що до матеріалів справи додано довідку від 01.09.2025 № 178/25.

29.08.2025 до суду першої інстанції надійшла заява від представника позивача - адвоката Мамедова А.В., в якій останній просив долучити до справи копію висновку комісійної земельно-технічної експертизи від 18.08.2025 № С2182/08-2025.

В судовому засіданні 01.09.2025 суд оголосив перерву до 10.09.2025 про що ухвалою суду від 01.09.2025 повідомлено позивача.

В той же час, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.09.2025 за участі, в тому числі, представника позивача продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 13.10.2025.
В судове засідання 13.10.2025 позивач (його представник) не з`явився. В день судового засідання - 13.10.2025 від представника позивача - адвоката Мамедова А.В. до суду першої інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його задіянням у бойовому чергуванні мобільних вогневих груп на підставі бойового розпорядження про що до матеріалів справи додано довідку від 17.10.2025 № 199/25.

В судовому засіданні 13.10.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження та відклав підготовче провадження на 04.11.2025 про що ухвалою суду від 13.10.2025 повідомлено позивача. Даною ухвалою суду визнано явку ФОП Козловця М.М. в судове засідання обов`язковою.

29.10.2025 до суду першої інстанції надійшла заява від представника позивача - адвоката Мамедова А.В., в якій останній просив змінити предмет позову у даній справі з посиланням на ч. 3 ст. 46 ГПК України.

В той же час, незважаючи на вимоги, викладені в ухвалі суду від 13.10.2025 ФОП Козловець М.М. в судове засідання 04.11.2025 не з`явився, причини неявки суд не повідомив.
В судове засідання 04.11.2025 з`явився представник позивача - адвокат Мезенцев О.О.

Суд першої інстанції в судовому засіданні 04.11.2025 відмовив позивачу у задоволенні заяви про зміну предмету позову у даній справі, оскільки звернення позивача із заявою про зміну предмету позову щодо першої позовної вимоги відбулася одночасна зміна також і підстав позову (заявлено віндикаційний позов), що є недопустимим, оскільки фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом до нового суб`єктного складу учасників провадження. Що ж до другої вимоги, то позивач фактично підтримує та просить про її задоволення в частині скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 1820955100:01:002:8198, при цьому відповідної заяви про залишення без розгляду чи про відмову від позову в частині вимоги про одночасне припиненням усіх речових прав на спірну земельну ділянку, не подав.
Судом першої інстанції закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 26.11.2025.

24.11.2025 до суду першої інстанції надійшла заява від представника позивача - адвоката Мамедова А.В., в якій останній просив залишити позов без розгляду на підставі з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України. Адвокат Мамедов А.В. вказав, що з 25.11.2025 по 26.11.2025 включно, він буде задіяний у бойовому чергуванні мобільної вогневої групи.

Так, суд першої інстанції ухвалою від 26.11.2025 без участі позивача (його представника) залишив позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Встановивши вказані обставини, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 177 ГПК України передбачено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
На стадії підготовчого засідання найбільш повно проявляються усі принципи господарського судочинства, а саме : усність, безпосередність, гласність, рівність всіх учасників процесу перед законом, змагальність та диспозитивність, верховенства права, тощо. При цьому, на цій стадії процесу суд досліджує і оцінює докази, встановлює фактичні обставини справи, визначає права та обов`язки сторін.
Стадія підготовчого провадження передує розгляду справи по суті і фактично призвана забезпечити виконання судом покладених на нього функцій при здійсненні правосуддя у конкретній справі.

Відповідно до ст. 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
Суд у підготовчому засіданні, зокрема, вирішує заяви та клопотання учасників справи (п. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України).
Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, зокрема в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні (п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів зазначає, що у зв`язку із неявкою у судові засідання позивача (його представника) та заявлення представником позивача - адвокатом Мамедовим А.В. клопотань про відкладення розгляду справи та інших процесуальних клопотань (про долучення доказів (висновку експертизи) та про зміну предмету позову у даній справі), суд першої інстанції відкладав (продовжував понад 30 днів) підготовче засідання у справі, що унеможливлювало перехід до розгляду справи по суті.

Апеляційний господарський суд враховує, що ФОП Козловець М.М., як позивач у справі зобов`язаний добросовісно користуватися своїми процесуальними правами, що включає і участь у судових засіданнях, а тому позивач не був позбавлений права з`явитися у судові засідання, в тому числі, на вимогу суду першої інстанції, що сприяло б швидкому та всебічному здійснені судом дій, які визначені ст. 182 ГПК України для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті. 
Однак позивач правом участі у судових засіданням не користався, а розгляд справи в підготовчому засіданні тривав більше чотирьох місяців, з процесуальних підстав, ініційованих саме позивачем, що свідчить про необґрунтованість дій позивача.

Також суд звертає увагу на те, що стаття 43 ГПК України визначає, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 13 ГПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що представник позивача - адвокат Мамедов А.В., звертаючись до суду першої інстанції із заявою про зміну предмету позову у даній справі з посиланням на ч. 3 ст. 46 ГПК України, не міг не усвідомлювати того, що така заява є явно необґрунтованою та завідомо безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню.
Такі дії адвоката Мамедова А.В., як представника позивача не вважати обґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що у справі № 922/1001/20 Верховний Суд підтвердив можливість стягнення судових втрат з позивача у випадку залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, тобто на підставі поданої позивачем заяви (постанова Верховного Суду від 21.12.2020).

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, в даному випадку, є свідченням необґрунтованості дій позивача, який реалізуючи свої права на звернення з позовом до суду спричинив необхідність несення відповідачем-2 витрат з метою організації свого захисту в межах відповідного судового провадження, однак у подальшому фактична необхідність цього була нівельована, знов ж таки, за наслідками диспозитивної реалізації позивачем свої прав щодо залишення позову без розгляду, на що, за будь-яких обставин, відповідач-2 не міг вплинути.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що необґрунтованість дій позивача виражається у його непослідовних діях, а саме звернення з позовом до суду за відсутності матеріально - правової вимоги до відповідача-2, а в подальшому подання заяви про залишення вказаного позову без розгляду, що, по суті, є діями, які суперечать одна одній, а також неявкою позивача (його представника) у судові засідання та заявлення до суду першої інстанції ряду клопотань, що мало наслідком розгляд справи в підготовчому засіданні більше чотирьох місяців, що в сукупності свідчить про необґрунтованість дій позивача.

Отже, поведінка позивача розцінюється судом, як необґрунтовані дії у розумінні ч. 5 ст. 130 ГПК України, а тому, в даному випадку, відповідач - 2 наділений процесуальним правом на компенсацію судових витрат на підставі ч. 5 ст. 130 ГПК України.

Суд враховує, що понесені в межах даної справи витрати сторін могли б бути розподілені між сторонами за наслідками розгляду даної справи, однак, така можливість залежить виключно від волі позивача (чого не відбулось), а тому є неприпустимим обмеження можливості отримання відповідачем-2 законного відшкодування понесених витрат волею іншої особи, за рахунок якої і підлягає компенсація таких витрат.

Разом з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269).
Судом враховано, що згідно положень ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Правові висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 року у справі №753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 року у справі № 910/3929/18.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі №912/1025/20).

Як встановлено апеляційним судом, з метою отримання юридичної допомоги, між АО "Юр.Іст.Вест" (виконавець) та АТ "Брусилівська райагропромтехніка" (клієнт) був укладений договір про надання правничої допомоги № КВ-20250805-01 від 05.08.2025, відповідно до п. 4 якого адвокатське об`єднання в порядку та на умовах, що визначені даним договором зобов`язується здійснити захист, представництво та надати інші види правничої допомоги клієнту, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За умовами п. 49 договору, розмір гонорару (вартість правничої допомоги, що надається за даним договором) та порядок його обчислення визначається додатковими угодами, або може встановлюватись за згодою між адвокатським об`єднанням та клієнтом (замовником) під час прийняття до виконання окремих завдань (запитів, доручень) клієнта.

Згідно з актом виконаних робіт № 001 від 26.11.2025 до договору від 05.08.2025 № КВ-20250805-01, АТ "Брусилівська райагропромтехніка" прийняло виконану АО "Юр.Іст.Вест" правничу допомогу на загальну суму 30 000,00 грн наступного змісту: правова допомога, пов`язана із захистом прав клієнта в суді першої інстанції, який розглядає справу № 906/900/25 (судовий позов ФОП Козловця М.М. до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, Акціонерного товариства "Брусилівська райагропромтехніка", Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання незаконним та скасування рішення, скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав на неї), зокрема: аналіз позовної заяви та доданих до неї документів; аналіз первинних документів наданих замовником; складання відзиву на позовну заяву та інших заяв по суті справи; підготовка документів (додатків) до заяв по суті справи; підготовка справи до розгляду (моніторинг інформації на сайті "Судова влада" та в Електронному кабінеті представника в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС; збір доказів по справі; складання процесуальних документів (заяв та клопотань); представництво інтересів клієнта (замовника) в суді першої інстанції (участь у судових засіданнях); інші дії в інтересах клієнта, пов`язані із виконанням завдання (запиту, доручення) від 05.08.2025 № 001.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що факт надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції під час розгляду даної справи є підтвердженим відповідачем-2.

В той же час, з огляду на наданий адвокатом обсяг послуг, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір заявлених відповідачем-2 витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 30 000 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати неспіврозмірні з виконаною роботою у суді, отже їх розмір є необґрунтованими, а їх стягнення з позивача становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат.

Отже, оцінюючи витрати відповідача-2 на правничу допомогу в суді першої інстанції із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування витратвідповідача-2 на професійну правничу допомогу в суді в сумі 20 000 грн за рахунок позивача. В стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн слід відмовити.

На думку суду зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.

Судом враховується, що кожна справа має свою специфіку, а тому враховуючи всі аспекти даної справи, колегія суддів вважає, що для належного представлення інтересів відповідача-2 у цій справі витрати в сумі 20 000 грн, відповідають критеріям реальності та розумності, та не спростовані позивачем.

З огляду на викладене, дослідивши подану заяву про стягнення судових витрат та додані докази в підтвердження понесених судових витрат, колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи із вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, дійшла висновку про її часткове задоволення.

При цьому доводи позивача, викладені у запереченнях на заяву відповідача-2 про стягнення судових витрат, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даної заяви, із урахуванням встановлених у даній справі обставин, а також того, що відповідачем-2, відповідно до вимог ст. 74 ГПК України, доведено понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, а доводи позивача вказаного не спростовують.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційна скарга АТ "Брусилівська райагропромтехніка" підлягає задоволенню частково, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.12.2025 у справі №906/900/25 слід скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви відповідача-2 про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Брусилівська райагропромтехніка" задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 11.12.2025 у справі №906/900/25 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву представника Акціонерного товариства "Брусилівська райагропромтехніка" про ухвалення додаткового рішення у справі задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Козловця Михайла Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Брусилівська райагропромтехніка" (12601, житомирська обл., Брусилівський р-н., селище міського типу Брусилів, вул. Чапаєва, буд. 3, код ЄДРПОУ 00903736) 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
В стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн відмовити.

3. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Житомирської області. 

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 17 лютого 2026

Головуючий суддя Олексюк Г.Є. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Гудак А.В.