ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" січня 2026 р. Справа№ 910/8517/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Андрієнка В.В.
суддів: Буравльова С.І. 
Сітайло Л.Г. 

секретар судового засідання - Король Д.А.
учасники справи:
від позивача: Петрінець Б.Р.;
від відповідача: не з`явився. 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП ОНІКЗ»
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 
у справі №910/8517/25 (суддя - Ващенко Т.М.)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Піранья Тех" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ОНІКЗ" 
про стягнення 1 470 000,00 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Піранья Тех" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ОНІКЗ" про стягнення 1 470 000,00 грн збитків за договором на виконання робіт №1 від 14.03.2024.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/8517/25 позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з указаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП ОНІКЗ" 24.10.2025, через електронний кабінет, в межах встановлених процесуальних строків, подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8517/25 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що на думку апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Зокрема апелянт стверджує, що роботи, зазначені у Договорі, мають виконуватись у 6 окремих етапів, і виконання етапу № 3 покладено на позивача, як замовника. Відтак, затримка виконання етапу № 3 безпосередньо впливає на подальше виконання договору.
05.11.2025 відповідачем 2 через систему «Електронний суд» було подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП ОНІКЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8517/25, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 26.11.2025. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 відкладено розгляд справи до 17.12.2025. У судовому засіданні 17.12.2025 оголошено перерву до 21.01.2026.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Колегія суддів встановила, що 14.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Піранья Тех" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП ОНІКЗ" (Виконавець) було укладено договір на виконання робіт № 1, за умовами п.п. 1.1., 1.2 якого найменування робіт: розробка, налагодження та випробовування комплексу наведення БПЛА та керування артилерійським вогнем, шифр "СІГМА-Н" (далі - Продукція). Виконавець зобов`язується виконати роботи зазначені у відомості виконання (додаток 2), а Замовник - прийняти і оплатити виконані роботи. 
Згідно п. 2.1 Договору, виконання робіт здійснюється відповідно до тактико-технічного завдання (додаток 1) у частині, що стосується предмету Договору та не суперечить чинному законодавству України.
Пунктом 2.2 Договору встановлено, що приймання Замовником Продукції за Договором оформляється Актом виконання робіт за формою, встановленою Сторонами в Додатку № 4 до цього Договору. Датою виконання зобов`язань щодо виконання робіт є дата підписання Замовником акту виконання робіт.
У п. 3.1 Договору сторони погодили, що ціна Договору згідно Протоколу договірної ціни (додаток 3) становить 5 460 000,00 грн. Попередня оплата здійснюється на підставі рахунку Виконавця. 
Відповідно до п. 3.3 Договору Виконавець надає Замовнику щомісячний Звіт на виконані роботи. 
Термін виконання робіт за договором становить 180 календарних днів (п. 4.1 Договору).
Сторони у п. 9.1 Договору погодили, що Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань, але не пізніше 31.08.2024,а в частині проведення розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. 
За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором підряду.
Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Відповідно до ст. 843 ЦК України в договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін (ч. ч. 1-3 ст. 844 ЦК України).
За ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Статтею 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
За умовами частини 3 статті 651 ЦК України в разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Позивачем платіжними інструкціями № 2732 від 12.04.2024, № 3395 від 10.07.2024, № 3689 від 16.08.2024 та № 3842 від 06.09.2024 перераховано на рахунок відповідача кошти в загальному розмірі 1 470 000,00 грн.
Спір у даній справі виник у зв`язку із тим, що за твердженням позивача він належним чином та у повному обсязі виконав свій обов`язок по оплаті послуг за Договором, натомість відповідач, отримавши оплату, до виконання свої зобов`язань за Договором не приступив, жодних послуг за Договором позивачу не надав.
Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що роботи, зазначені у Договорі, мають виконуватись у 6 окремих етапів, і виконання етапу № 3 покладено на позивача, як замовника. Відтак, затримка виконання етапу № 3 безпосередньо впливає на подальше виконання договору.
Колегія суддів відзначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання відповідачем робіт за Договором, в тому числі етапів №1 та № 2.
За ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З урахуванням того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання відповідачем робіт за Договором на суму 1 470 000,00 грн, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 470 000,00 грн попередньої оплати є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).
Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
При цьому, слід зазначити, що іншим доводам апелянта оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.
Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8517/25 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП ОНІКЗ» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8517/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 910/8517/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП ОНІКЗ».
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.02.2026

Головуючий суддя В.В. Андрієнко 

Судді С.І. Буравльов

Л.Г. Сітайло