ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-714/2010  Номер провадження 22-ц/814/797/26	Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д.О.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О., 
за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 вересня 2025 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця -
В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст скарги
10 вересня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до місцевого суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій прохав суд: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Землянухіної Є.М.; скасувати постанову від 15 лютого 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 122996; зобов`язати посадових осіб Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати арешт (обтяження) нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .
В обґрунтування скарги зазначено, що ОСОБА_1 03 вересня 2025 року звертався до місцевого суду з аналогічного змісту скаргою, однак ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2025 року подана скарга була повернута скаржнику без розгляду, у зв`язку з її поданням без дотримання вимог частин третьої, четвертої статті 448 ЦПК України.
Подана скарга мотивована тим, що 13 серпня 2025 року скаржнику стало відомо про закінчення 26 грудня 2013 року виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-714, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, для примусового виконання заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року.
27 серпня 2025 року ОСОБА_1 була подана скарга до начальника Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо не скасування державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору та не вчинення інших дій, пов`язаних із закінченням процедури виконавчого провадження.
02 вересня 2025 року скаржник, отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідався, що на належну йому на праві власності квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , накладено обтяження (арешт) на підставі постанови державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №122996 від 15 лютого 2011 року.
Короткий зміст судового рішення місцевого суду
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 вересня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця залишено без розгляду.
Судове рішення місцевого суду мотивовано тим, що скаржник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця після закінчення процесуальних строків, визначених статтею 449 ЦПК України, та не клопотав про їх поновлення перед судом, що є підставою для залишення поданої скарги без розгляду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 вересня 2025 року не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області для вирішення питання про прийняття до розгляду поданої ним скарги.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до порушення судом права скаржника на справедливий суд та своєчасний судовий захист порушених цивільних прав та інтересів.
Скаржник зауважує, що суд першої інстанції не взяв до уваги предмет, підставу поданої скарги, а також положення чинного законодавства України та фактичні обставини справи, оскільки ним оскаржуються дії державного виконавця щодо накладення арешту на належну йому на праві власності квартиру, про які ОСОБА_1 довідався лише 02 вересня 2025 року, сформувавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу представник державної виконавчої служби прохав залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 вересня 2025 року без змін.
На думку представника державної виконавчої служби, оскаржуване судове рішення є таким, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, оскільки скаржник сам зазначив у поданій ним скарзі про те, що 13 серпня 2025 року йому стало відомо про закінчення 26 грудня 2013 року виконавчого провадження.
Також зауважено, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №122996 від 15 лютого 2011 року не виносилася у межах виконавчого провадження № 31909904.
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
Взявши участь у розгляді справи у режимі відеоконференції, представник Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України наголошувала на законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення місцевого суду і на відсутності підстав для задоволення апеляційних вимог скаржника.
Інші учасникисправи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника державної виконавчої служби, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі № 2-714/2010 позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитними договором №014/2836/82/101487 від 06 березня 2008 року в сумі 43320,50 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 09 березня 2010 року становить 345926,07 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» понесені судові витрати на оплату судового збору по 850,00 грн з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 60,00 грн з кожного (т. 3, а.с. 172-174).
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 жовтня 2013 року по справі № 1615/1009/2012 заяву ОСОБА_1 задоволено.
Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року по справі № 2-714/2010 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано.
Справу №2-714/2010 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мурашовій Н.В. для вирішення питання щодо об`єднання в одне провадження з цивільною справою № 537/4230/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним (т.3, а.с. 175-177).
Постановою Крюківського відділу державної виконавчої Кременчуцького міського управління юстиції від 26 грудня 2013 року про закінчення виконавчого провадження (ВП №31909904) постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-714, виданого 09 квітня 2010 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 345926,07 грн закінчити (т.3, а.с. 178).
26 серпня 2025 року ОСОБА_1 направив Крюківському відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скаргу на бездіяльність державного виконавця, в якій прохав: скасувати постанову від 04 квітня 2012 року про стягнення виконавчого збору, винесену в межах виконавчого провадження № 31909904; зобов`язати державного виконавця вчинити всі необхідні та визначені Законом України «Про виконавче провадження» дії, які є наслідком завершення процедури виконавчого провадження, у зв`язку із закінченням виконавчого провадження за пунктом 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» та повернення виконавчого листа №2-714 від 09 квітня 2010 року до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області (т.3, а.с. 182-185).
Згідно сформованої 02 вересня 2025 року інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на належну ОСОБА_1 на праві власності квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , накладено обтяження (арешт) на підставі постанови державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №122996 від 15 лютого 2011 року (т.3, а.с. 186-187).
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.
Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, можна зробити висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.
Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.
Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г; від 31 липня 2023 року в справі № 2-3187/11.
За змістом статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.
При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Системний аналіз вказаних процесуальних норм, разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19, від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10, від 31 липня 2023 року у справі № 2-3187/11.
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18, даючи оцінку співвідношенню норм ГПК України та положень статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановлення строків у календарних та робочих днях виснувала, що «стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.
Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу».
З поданої ОСОБА_1 скарги вбачається, що останній вважає непропущеним процесуальний строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, оскільки про накладення арешту на належну йому на праві приватної власності квартиру він дізнався лише 02 вересня 2025 року, сформувавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається накладення обтяження (арешт) на нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №122996 від 15 лютого 2011 року.
Разом з тим, в оскаржуваному судовому рішення зазначено, що скаржником пропущено передбачений чинним законодавством строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки скарга була направлена на адресу суду 10 вересня 2025 року, натомість про наявність оскаржуваної ним постанови державного виконавця від 26 грудня 2013 року про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-714, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, для примусового виконання заочного рішення від 09 березня 2010 року, на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», він дізнався 13 серпня 2025 року.
Аналізуючи зміст поданої ОСОБА_1 скарги на бездіяльність державного виконавця, що стосується виключно оскарження дій/бездіяльності державного виконавця щодо накладення арешту на належну на праві власності квартиру скаржника, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку щодо залишення поданої скарги без розгляду, вказавши про обізнаність скаржника про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-714, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що поза увагою місцевого суду залишилося питання предмету подання ОСОБА_1 скарги на бездіяльність державного виконавця та зазначення ним часу, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права або свободи, за захистом яких він звернувся, шляхом подання 10 вересня 2025 року скарги.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи предмет та підставу поданої ОСОБА_1 скарги на бездіяльність державного виконавця, а також мотиви залишення місцевим судом поданої скарги без розгляду, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Щодо судових витрат
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. 
У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц зазначено, що постанова про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому висновки про розподіл судових витрат у такому випадку будуть вважатися передчасними.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 вересня 2025 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль
Судді         Т.В. Одринська

О.О. Панченко