Справа № 591/13328/25 
Номер провадження 22-ц/816/1874/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 квітня 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), 
суддів Собини О.І., Щербаченко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2026 року (суддя Ніколаєнко О.О.), ухвалене у м. Суми, повне рішення виготовлено 03 лютого 2026 року
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції 
24 листопада 2025 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано наступними обставинами.
У рамках проекту monobank клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 
24 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» із метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг та, встановивши мобільний додаток «Monobank», отримав розрахункову карту НОМЕР_1 та йому було встановлено кредитний ліміт. Підписавши анкету-заяву, відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжної картки, згідно з тарифами. ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором не виконує, кредитні кошти не повернув, має непогашену заборгованість перед банком у розмірі 29238,46 грн, яку позивач просив стягнути з нього на свою користь, а також понесені судові витрати.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 листопада 2017 року, станом на 21 жовтня 2025 року у розмірі 1862,24 грн та судовий збір у розмірі 209,26 грн, в іншій частині позову відмовлено. 
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на те, що підписана сторонами анкета-заява не містить істотних умов кредитного договору, а саме: порядку і розміру нарахування відсотків, строків їх сплати та умов щодо сплати пені, штрафів. Умови, тарифи, паспорт кредиту не підписані відповідачем належним чином, тому не можуть вважатися частиною договору і банк не мав правових підстав нараховувати відсотки за користування кредитом, пеню, збільшувати тіло кредиту за рахунок відсотків та надалі нараховувати відсотки на таке збільшення. Відповідно, всі внесені відповідачем платежі мали зараховуватися виключно на погашення тіла кредиту, а не відсотків. Встановивши факт неправомірного списання банком коштів на відсотки і включення їх до тіла кредиту, суд здійснив перерахунок заборгованості та визнав безпідставно нарахованими відсотки – 25 084,41 грн, пеню – 2291,81 грн, які були зараховані в рахунок погашення основного боргу, внаслідок чого заборгованість за тілом кредиту зменшилась з 26 946,65 грн до 1862,24 грн.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням суду, АТ «Універсал Банк» оскаржило його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Вказує, що саме підписання анкети-заяви свідчить про ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, що є доступними у мобільному додатку, тому він зобов`язаний виконувати їх під час користування банківськими послугами, зокрема і щодо повернення кредиту, отриманого за договором від 24 листопада 2017 року. На підставі зазначеного договору відповідачеві було надано кредит у вигляді становлення кредитного ліміту на платіжну карту із можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом. У відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення зобов`язання, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Відповідач не вчинив дій на погашення заборгованості після направлення банком «пуш» повідомлення про істотне порушення умов договору та необхідність погашення заборгованості, кредит став у форму «на вимогу». 
Зазначає, що Умови кредитування за всі періоди розміщені на сайті банку, є публічними та доступними в режимі реального часу, тому суд зробив помилковий висновок про недосягнення сторонами всіх істотних умов договору через відсутність підпису позичальника. Наданими доказами достовірно підтверджено, що на час підписання анкети-заяви від 24 листопада 2017 року відповідач погодився із діючими Умовами кредитування засвідчивши це своїм підписом. Послуги банку надаються дистанційно, через мобільний додаток, у якому цілодобово доступні Тарифи, тому з використанням власного пін-коду відповідач має реальну можливість з ними ознайомлюватися. Наданим позивачем розрахунком заборгованості підтверджується погашення та виникнення заборгованості по кредиту, відображені платежі за карткою, як з використання власних коштів, так і кредитних коштів. Відповідачем не надано доказів на спростування правильності наданого банком розрахунку заборгованості по кредиту. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду скасувати в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 24 листопада 2017 року у розмірі 1862,24 грн та судового збору у розмірі 209,26 грн та відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк». 
Зазначає, що позивач не довів належним чином погодження відповідачем Умов і правил надання банківських послуг, тому вони не є складовою частиною договору. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки був повідомлений про незгоду відповідача зі сплатою нарахованих відсотків, але своєчасно до суду не звернувся, однак суд першої інстанції на таку його заяву не відреагував та дійшовши висновку про часткове стягнення заборгованості по кредиту, не відмовив у задоволені позову з підстав пропуску строку позовної давності. 
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
24 листопада 2017 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписано анкету-заяву, в результаті чого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 21).
У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згідний з тим, що ця заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, укладення якого клієнт підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.
У анкеті-заяві відповідач просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов Договору.
Будь-яких інших умов кредитування (термін повернення кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, тощо) в анкеті-заяві не зазначено.
До договору банком долучено витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, затверджені рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» протокол №46 від 24 листопада 2021 року, набув чинності з 27 листопада 20211 року, ), та додатки до них: Тарифи, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які відповідачем не підписані (а.с. 22-33).
Відповідно до виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 у період із 29 листопада 2017 року по 25 жовтня 2025 року користувався кредитною (платіжною) карткою, а саме: розраховувався в магазинах, поповнював картку, здійснював переказ грошових коштів на інші карткові рахунки, проводилося списання відсотків за кредитом. Станом на 21 жовтня 2025 року за період з 29 листопада 2017 року було здійснено зарахувань на суму 108 219,58 грн, сума витрат за цей період зазначена на рівні 137 758,30 грн (а.с. 14-19).
Відповідно до наданої банком довідки відповідачу неодноразово змінювався кредитний ліміт із початково встановлених 5000 грн до 40 000 грн.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 24 листопада 2017 року загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 21 жовтня 2025 року становив 29 946,65 грн, а також 2291,81 грн нарахованої пені. Протягом періоду з 27 листопада 2017 року по 25 квітня 2022 року нараховувались відсотки за користування кредитними коштами за різними процентними ставками (від 19,2 % до 38,4 % річних), які списувалися шляхом додавання до суми кредиту. Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та періодично здійснював платежі на погашення заборгованості (а.с. 6-12). 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 12 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, кредитний договір укладено в електронній формі та підписано позичальником анкету-заяву за допомогою аналога власноручного підпису, що узгоджується із положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
Надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» з додатками, не містять підпису відповідача, тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. 
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, надані банком Умови і правила не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Поряд з цим, жодних доказів того, що банк повідомляв відповідача про умови кредитування через додаток «monobank», позивачем суду не надано, та в ході судового розгляду справи не встановлено.
Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Із урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк повідомив споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (14-131цс19))
Однак встановивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, кредитор має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Встановивши, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті процентів за користування кредитними коштами, тому суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей мають бути зараховані на погашення саме тіла кредиту.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, належної правової оцінки судом обставин справи та не впливають на правильність ухваленого рішення.
Щодо викладених у відзиві на апеляційну скаргу доводів відповідача
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідач своїм правом на апеляційне оскарження не скористався, а колегією суддів не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги сторони позивача
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина 1 статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 375 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу сторони відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції було зупинено ухвалою Сумського апеляційного суду від 16 березня 2026 року, тому після закінчення апеляційного розгляду та залишення рішення суду без змін його дія підлягає поновленню.
Висновки суду щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, тому відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2026 року залишити без змін.
Поновити дію рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2026 року. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена «09» квітня 2026 року.

Головуючий (суддя-доповідач) Д.В. Сізов 

Судді О.І. Собина 

М.В. Щербаченко