Справа № 357/18312/25
3/357/1227/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.02.2026 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. роглянувши матеріали справи, що надійшла з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону №2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як встановлено з відео військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,- 

У С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 496199 від 28.10.2025, 28.10.2025 о 08 год. 53 хв.за адресою с.Макіївка вул.Київська 5 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, поведінка що не відповідає обстановці, звужені зіниці які не реагують на світло, від проходження огляду на визначення стану наркотичного спяніння у найближчому медичному закладі лікарем наркологом категорично відмовився, чим порушив п.2.5А ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. З метою недопущення затягування розгляду справи судом було прийнято рішення провести розгляд за відсутності правопорушника. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголошує, що сторони судового процесу повинні з розумними інтервалами часу вживати заходів, щоб дізнаватися про стан відомого їм судового провадження.Вказаним рішенням закріплено принцип, відповідно до якого публічний інтерес має пріоритет над приватним, а також підкреслено обов`язок сторін добросовісно користуватись наданими процесуальними правами.Відповідно до постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №0870/8014/12, сторона, залучена до судового розгляду, зобов`язана самостійно цікавитися станом провадження, добросовісно користуватись своїми правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року зазначено, що відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на судові органи держави.Розумність тривалості судового провадження оцінюється з урахуванням складності справи, поведінки сторін, предмету спору та інших обставин. Нездатність суду ефективно протидіяти штучно створюваним сторонами перепонам для розгляду справи визнається порушенням ч.1 ст.6 Конвенції. Враховуючи наведене, а також керуючись ст.268 КУпАП та пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд дійшов висновку, що можливо та доцільно розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме без ОСОБА_1 .
Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме протокол про накладення адміністративного стягнення серії ЕПР 1 № 496199 від 28.10.2025, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №6032076, довідку щодо наявності посвідчення водія, відповідь з КНП «Рокитнянської багатопрофільної лікарні», направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції БЦМЛ №4, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КМП Рокитнянська БЛ,тестом №1514, акт огляду на стан наркотичного з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП капрала поліції Дмитра Шишмарьова, відеозаписи з бодікамер поліцейських від 28.10.2025, вважає, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання належних доказів.
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, лише законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них. Органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).
Наведене вказує на необхідність застосування при розгляді справи принципів кримінального судочинства. При оцінці доказів та вирішенні питань про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд застосовує відповідні положення кримінального процесуального законодавства, оскільки адміністративне правопорушення за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.
Ч.1ст.130 КУпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Суб`єктом правопорушення є водій транспортного засобу.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, власність, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, що визначають його як правопорушення і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно з п. 1.1 розд. 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 № 1306 (далі - ПДР України), ці Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти щодо дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритих територіях тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення водія або тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 ПДР).
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або у відмові водія від проходження огляду у встановленому порядку.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд для встановлення стану сп`яніння. Пунктом 2.9а ПДР заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає лише за одночасне доведення двох обставин: керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.Разом з тим, під час судового розгляду та дослідження матеріалів справи, у тому числі відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, судом встановлено істотні порушення вимог законодавства під час документування події.
Незаконність зупинки транспортного засобу.
Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» працівник поліції має право зупиняти транспортний засіб лише у випадках, прямо передбачених законом. Під час дослідження відеозапису встановлено, що працівниками поліції не було повідомлено причину зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .Таким чином, зупинка транспортного засобу була здійснена з порушенням вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», що ставить під сумнів законність подальших процесуальних дій працівників поліції.
Непідтвердженість ознак наркотичного сп`яніння.
Згідно з п.3 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015, до ознак наркотичного сп`яніння належать, зокрема: звужені або розширені зіниці, що не реагують на світло; порушення координації рухів; уповільненість або надмірна жвавість; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці. Як встановлено під час перегляду відеозапису, працівники поліції спочатку повідомили, що у ОСОБА_1 нібито наявні такі ознаки: тремтіння пальців рук; неприродна блідість. Разом з тим зазначені ознаки не відносяться до визначених Інструкцією ознак наркотичного сп`яніння. Після цього працівник поліції перевірив реакцію очей за допомогою ліхтаря та вже назвав інші ознаки, а саме: неприродну блідість; зіниці, що не реагують на світло. Така зміна ознак сп`яніння свідчить про їх суб`єктивний характер та відсутність належної фіксації. Отже, належні та допустимі докази наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння суду не надано.
Відсутність фактичної відмови від проходження огляду. Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає, зокрема, за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння. З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд, а повідомив працівникам поліції, що він є військовослужбовцем та бажає пройти огляд у присутності свого керівництва. ОСОБА_1 повідомив, що очікуватиме прибуття керівництва для проходження огляду. При цьому працівники поліції не надали йому можливості належним чином висловити свою позицію, наполягали на негайному проходженні огляду та не забезпечили дотримання процедури, передбаченої законом. Таким чином, з матеріалів справи не вбачається факту категоричної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.
Порушення процедури відсторонення від керування. Відповідно до ст.266 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, він підлягає відстороненню від керування транспортним засобом. Разом з тим на відеозаписі зафіксовано лише усне зауваження працівників поліції про те, щоб ОСОБА_1 не керував автомобілем. Фактичного належного відсторонення від керування у встановленому законом порядку не проведено.
Невідповідність матеріалів справи.
Під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що до справи долучено результат приладу «Drager» щодо іншої особи – ОСОБА_2 . Вказаний документ не стосується ОСОБА_1 , що свідчить про неналежне оформлення матеріалів справи.
Невідповідність відеозапису матеріалам справи.
У матеріалах справи зазначено, що направлення на медичний огляд було виписано о 09 год. 00 хв. Однак під час перегляду відеозапису даний факт на відео не зафіксований, що викликає сумніви щодо достовірності вказаних відомостей.
Оцінка доказів судом.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. З огляду на встановлені судом порушення: незаконність зупинки транспортного засобу; відсутність підтверджених ознак сп`яніння; відсутність фактичної відмови від огляду; порушення процедури відсторонення; неналежне оформлення матеріалів справи, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не надано.
Стаття 62 Конституції України та практика ЄСПЛ (“Кобець проти України”, “Коробов проти України”) вимагають, щоб вина була доведена поза розумним сумнівом. Сумніви тлумачиться на користь особи.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу інакше як на підставі закону. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є лише ті дані, що отримані належним чином. Стаття 247 КУпАП прямо передбачає закриття провадження у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Верховний Суд у постановах (наприклад, від 24.01.2019 у справі №127/18803/17, від 15.04.2021 у справі №522/1168/20) наголошує, що відсутність безперервної відеофіксації та непроведення медичного огляду унеможливлює встановлення факту перебування водія у стані сп`яніння, а отже, не може бути підставою для притягнення до відповідальності.?Гарантії справедливого розгляду.
ЄСПЛ у справі “Нечипорук і Йонкало проти України” вказав, що право на справедливий розгляд включає вимогу відсутності упередженості та свавілля з боку правоохоронних органів.
Суд, звертає увагу на те, що обовязок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обовязок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи зазначені обставини, дослідивши надані матеріали, враховуючи вищевикладене в сукупності, а саме недоведеність факту правопорушення; неналежне оформлення адміністративного протоколу та враховуючи практику ЄСПЛ щодо необхідності об`єктивного та справедливого розгляду справи, а також враховуючи положення ст.62 Конституції України про тлумачення сумнівів на користь особи, яка притягується до відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 27, 38, 40-1, 130 ч.1, 213, 247,251,283, 284 ч.1 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. 

Суддя	О.Л. ГАВЕНКО