справа №190/1154/25
провадження №2/176/92/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді Волчек Н.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього суму заборгованості на користь позивача в розмірі 44692,00 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір № 3971732 у електронній формі у відповідності до вимог ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами кредитного договору сума кредиту складає 4000,00 грн. (п.1.2). Строк кредиту - 360 днів (п. 1.3). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредит у сумі 4 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку, вказану відповідачем № НОМЕР_1 (п.2.1) за допомогою платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна». Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору. 
Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором не здійснював у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на дату звернення до суду становить 32640,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі – 4000,00 гривень; заборгованість за відсотками нарахованих первісним кредитором у розмірі – 20320,00 грн, заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 100 календарних дні – 8320,00 грн.
Позивач вказує, що набув право вимоги на вказану суму в зв`язку з укладенням 24.05.2024 року Договору факторингу № 24.05/2024.
Крім того, 09.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою Інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7051381 про надання споживчого кредиту. 
Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених їх на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. 
Згідно умов кредитного договору сума кредитного договору складає 2500,00 грн., строк кредиту 360 днів. Позивач вказує, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі, надав можливість відповідачу користуватись кредитними коштами надіславши на картку відповідача грошові кошти в сумі 2500,00 грн.
В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором не здійснювала у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на дату звернення до суду становить 12052,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі – 2500,00 гривень; заборгованість за відсотками нарахованих первісним кредитором у розмірі – 4577,00 грн, 4975,00 грн – заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 100 календарних дні.
Позивач вказує, що набув право вимоги на вказану суму в зв`язку з укладенням 27.05.2024 року Договору факторингу №27.05/24-ф.
Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити, а судові витрати, які складаються з 2 422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.
Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи (в електронному вигляді), суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.09.2023 року ОСОБА_1 з метою отримання кредиту підписав з ТОВ «Лінеура Україна» Договір № 3971732 про надання коштів на умовах споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором М053 згідно умов якого отримав кредит у сумі 4 000,00 гривень, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % на день.
12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів, на підставі якого ОСОБА_1 перераховані кошти у розмірі 4 000,00 гривень на його платіжну картку № НОМЕР_1 , яку він особисто вказав під час укладання договору. 
За інформацією у листі ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» відповідно до зазначеного договору про переказ коштів, було успішно перераховано грошові кошти в сумі 4000,00 грн на платіжну карту НОМЕР_1 . 
Відповідачем факт отримання грошових коштів у вказаному розмірі не спростовано.
В порушення зазначених умов відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, відповідно до поданого позивачем Розрахунку заборгованості має борг у сумі 32640,00 грн яка складається із: 4000,00 грн заборгованості по тілу кредиту та 20320,00 грн заборгованості по процентам нарахованих первісним кредитором, 8320,00 грн – проценти нараховані позивачем за 104 календарні дні.
24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого до позивача, як нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором № 3971732 від 11.09.2023 року, укладеним з відповідачем.
Актом прийому передачі Реєстру Боржників підтверджується відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 3971732 від 11.09.2023, за яким боржником є ОСОБА_1 , тому, позивач, як новий кредитор має право на звернення з означеним позовом та стягнення з відповідача означеної суми заборгованості.
09.09.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ « Авентус Україна» за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ « Авентус Україна» був укладений електронний договір про надання споживчого кредиту № 7051381, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С1004».
Згідно п. 1.3. кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 2500,00 грн.
Пунктом 1.4. кредитного договору визначений строк кредиту - 360 днів.
Згідно з п. 1.5.1. договору, стандартна процента ставка становить 1,99% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 
Кредитні кошти ОСОБА_1 перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений кредитним договором на банківську картку № НОМЕР_1 .
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 7051381 від 09.09.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 складається із заборгованості за тілом кредиту – 2500,00 грн, нарахованими процентами первісним кредитором – 4577,00 грн, нарахованими позивачем процентами за 100 календарних дні – 4975,00 грн.
27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 7051381.
Разом з цим, рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» № 251124/1 від 25.11.2024, назву Товариства змінено з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», дані про що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .
Отже, вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до відповідача є правомірними.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.
Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Позивачем надано договір про надання кредиту № 3971732 від 11.09.2023 року, паспорт споживчого кредиту, договір № 7051381 від 09.09.203 року, які підписані електронним підписом ОСОБА_1 та містять, зокрема, узгоджені відсотки за користування кредитними коштами.
Отже, ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладеного договору, який оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно змісту ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вимога про стягнення заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/ 16-ц.
Як слідує з матеріалів цієї цивільної справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №8596 від 26.05.2025 року до даного договору.
За змістом договору про надання правової допомоги, отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною договору. Після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), які підписує та надає клієнту для узгодження та підпису. Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) надається адвокатом клієнту протягом п`яти календарних днів після виконання заявки. Клієнт здійснює оплату гонорару адвоката згідно узгодженого та підписаного акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили (п.4.1, 4.4,4.5, 4.6, 4.8 договору).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Оцінюючи надані стороною позивача докази, зважаючи на результати розгляду справи та ухвалене судом рішення суд вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.
При цьому, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням результатів розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній
Керуючись ст. ст.19, 27, 89, 141, 175, 274-275, 354, 355 ЦПК України,-
УХВАЛИВ: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість:
1) за Договором № 3971732 від 11.09.20223 року в розмірі 32640,00 гривень, яка складається із: 
4000,00 грн - заборгованості по тілу кредиту
20320,00 грн - заборгованості по процентам нарахованих первісним кредитором 
8320,00 грн – проценти нараховані позивачем за 104 календарні дні.
2) за Договором № 7051381 від 09.09.2023 року в розмірі 12052 гривень, яка складається із:
2500,00 грн - заборгованості за тілом кредиту,
4577,00 грн - нарахованими процентами первісним кредитором,
4975,00 грн - нарахованими позивачем процентами за 100 календарних дні.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» , код ЄДРПОУ 44559822 , місце знаходження 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області         Н.Ю. ВОЛЧЕК