ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/4165/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С. К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Мачульський Г. М.,
за участю секретаря судового засідання Амірханяна Р. К.,
та представників:
прокурора - Цимбалістого Т. О.,
позивача - Павлюк В. С. (в режимі відеоконференції),
відповідача-1 - не з`явився, 
відповідача-2 - не з`явився, 
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог 
щодо предмета спору, на стороні відповідачів - не з`явився, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮІГ"
на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025
та рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2024 
у справі № 916/4165/23
за позовом керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮІГ", Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 
про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2023 року керівник Київської окружної прокуратури міста Одеси (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (далі - Одеська міська рада; Міськрада; позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про:
- визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни (далі - Мельник Т. І.) від 06.12.2019 за індексним номером 50073497 про первинну реєстрацію права власності ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) на житловий будинок загальною площею 295,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1980220051101);
- визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича від 08.04.2021 за індексним номером 57528540, яким внесено зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та збільшено площу з 295,3 кв.м на 582 кв.м нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮІГ" (далі - ТОВ "ЮІГ"; відповідач-1) реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1980220051101));
- зобов`язання ТОВ "ЮІГ" за власний рахунок звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси шляхом знесення об`єкта нерухомого майна нежитлової будівлі загальною площею 582 кв.м за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1980220051101).
Позов Прокурором мотивовано відсутністю рішення уповноваженого органу щодо відведення земельної ділянки для будівництва об`єкта нерухомого майна як на момент здійснення первинної реєстрації права власності, так і на момент виконання будівельних робіт відповідачем-1. Правовою підставою позову Прокурор визначив ст.ст. 376, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2023 (суддя - С. Ф. Гут) закрито провадження у справі № 916/4165/23 в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т. І. від 06.12.2019 за індексним номером 50073497 про первинну реєстрацію права власності ОСОБА_2. на житловий будинок загальною площею 295,3 кв.м за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1980220051101) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.06.2024 (суддя - Гут С. Ф.) у задоволенні позову Прокурора в інтересах держави в особі Міськради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.; відповідач-2) про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва відмовлено. Позов Прокурора в інтересах держави в особі Міськради до ТОВ "ЮІГ" про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва задоволено частково. Зобов`язано ТОВ "ЮІГ" за власний рахунок звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси шляхом знесення об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 582 кв.м за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1980220051101). У решті позову відмовлено.
Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 (головуючий суддя - Я. Ф. Савицький, судді - Г. І. Діброва, Н. М. Принцевська) скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2024. Позов Прокурора в інтересах держави в особі Міськради до ТОВ "ЮІГ" про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва задоволено частково. Зобов`язано ТОВ "ЮІГ" звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси шляхом знесення об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 582 кв.м за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1980220051101). В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.09.2023 № 347227895 щодо об`єкта нерухомого майна (за адресою: АДРЕСА_1 ), на земельній ділянці за вказаною адресою розташована нежитлова будівля площею 582 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1980220051101), право власності на яку зареєстровано 11.12.2019 державним реєстратором Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеська області за ТОВ "ЮІГ" на підставі документів: акта приймання-передачі нерухомого майна від 11.12.2019, укладеного між ТОВ "ЮІГ" та ОСОБА_2 ; Декларації Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про готовність об`єкта до експлуатації від 24.02.2020 № ОД 141200552149; технічного паспорта від 05.04.2021, виданого ФОП Петак І. В. та довідки останньої.
06.12.2019 державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т. І. було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі таких документів: технічного паспорта від 06.12.2019, виданого ФОП Дембіцькою І. Б., довідки останньої від 22.11.2019 № 26/15/197; загальна площа об`єкта нерухомості 295,3 кв.м, житлова площа 108,6 кв.м.
06.12.2019 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т. В. внесено зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, змінено стан об`єкта з житлового на нежитловий; загальна площа об`єкта нерухомості 295,3 кв.м.
05.03.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус Іриною Олександрівною здійснено реєстрацію права власності. Документи подані для державної реєстрації: технічний паспорт від 09.12.2019, виданий ФОП Дембіцькою І. Б.; Декларація Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про готовність об`єкта до експлуатації від 24.02.2020 № ОД 141200552149.
08.04.2021 державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області здійснено реєстрацію змін до права власності. Документи подані для державної реєстрації: технічний паспорт від 05.04.2021, виданий ФОП Петак І. В. та довідка останньої. Видалено технічний паспорт ФОП Дембіцької І. Б. від 09.12.2019.
08.04.2021 державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області внесено зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та збільшено площу з 295,3 кв.м до 582 кв.м нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .
26.09.2022 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О. В. внесено запис про реєстрацію договору іпотеки від 26.09.2022, укладеного між ТОВ "ЮІГ" (іпотекодавець) та ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 (іпотекодержатель)). 
Суди попередніх інстанцій зазначили, що відповідно до довідки від 22.11.2019 № 26/15/197, на якій поставлений підпис та печатка ФОП Дембіцької І. Б., остання повідомила, що за даними поточної інвентаризації від 22.11.2019 встановлено, що у зв`язку з тим, що житловий будинок літ. "А" побудовано до 05.08.1992, то відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами та доповненнями (далі - Інструкції № 127)), він не є самочинним (адреса:    АДРЕСА_1 ), що належить    ОСОБА_2 .
Відповідно до технічного паспорта від 22.11.2019, на якому поставлений підпис та печатка ФОП Дембіцької І. Б., на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, та в якому окремо зазначено, що у зв`язку з тим, що житловий будинок літ. "А" побудовано до 05.08.1992, відповідно до п. 3.2 Інструкції № 127 він не є самочинним; замовник інвентаризації ОСОБА_2.
Технічні показники приміщення: 1 - тамбур площею 5,3 кв.м, 2 - зала площею 55,1 кв.м, 3 - коридор площею 10,2 кв.м, 4 - основне приміщення площею 18,2 кв.м, 5 - основне приміщення площею 8,4 кв.м, 6 - основне приміщення площею 11,2 кв.м, 7 - кухня площею 54,4 кв.м, 8 - сходи площею 3,8 кв.м, 9 - кабінет площею 45,2 кв.м, 10 - лоджія площею 6,0 кв.м, 11 - коридор площею 18,7 кв.м, 12 - основне приміщення площею 25,6 кв.м, 13 - тераса площею 33,2 кв.м загальною площею 295,3 кв.м.
Відповідно до довідки від 06.12.2019 № 26/15/197, на якій поставлений підпис та печатка ФОП Дембіцької І. Б., остання повідомляє, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресую: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом від 06.12.2019 № 1980220051101. Склад об`єкта: житловий будинок літ. "А" загальною площею 295,3 кв.м, житловою площею 108,6 кв.м, 1 - тамбур площею 5,3 кв.м, 2 - зала площею 55,1 кв.м, 3 - коридор площею 10,2 кв.м, 4 - житлова кімната площею 18,2 кв.м, 5 - житлова кімната площею 8,4 кв.м, 6 - житлова кімната площею 11,2 кв.м, 7 - кухня площею 54,4 кв.м, 8 - сходи площею 3,8 кв.м, 9 - кабінет площею 45,2 кв.м, 10 - лоджія площею 6,0 кв.м, 11 - коридор площею 18,7 кв.м, 12 - житлова кімната площею 25,6 кв.м, 13 - тераса площею 33,2 кв.м розташовано на земельній ділянці площею 193,0 кв.м за адресою:    АДРЕСА_1 . 
У довідці зазначено також таке. За даними поточної інвентаризації від 06.12.2019 встановлено, що житловий будинок загальною площею 295,3 кв.м, житловою площею 108,6 кв.м, за адресую: АДРЕСА_1 може використовуватися як нежитлова будівля площею 295,3 кв.м з такими технічними показниками: 1 - тамбур площею 5,3 кв.м, 2 - зала площею 55,1 кв.м, 3 - коридор площею 10,2 кв.м, 4 - основне приміщення площею 18,2 кв.м, 5 - основне приміщення площею 8,4 кв.м, 6 - основне приміщення площею 11,2 кв.м, 7 - кухня площею 54,4 кв.м, 8 - сходи площею 3,8 кв.м, 9 - кабінет площею 45,2 кв.м, 10 - лоджія площею 6,0 кв.м, 11 - коридор площею 18,7 кв.м, 12 - основне приміщення площею 25,6 кв.м, 13 - тераса площею 33,2 кв.м загальною площею 295,3 кв.м, що згідно з п. 2.4 Інструкції № 127 не є самочинним та не потребує введення об`єкта в експлуатацію. Необхідно вважати що нежитлова будівля загальною площею 295,3 кв.м за адресою: м. Одеса, Київський р-н., АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .
Аналогічні технічні показники відображено і у технічному паспорті від 06.12.2019, на якому поставлений підпис та печатка ФОП Дембіцької І. Б., на громадський будинок з господарським (допоміжними), нежитлова будівля площею 295,3 кв.м. Замовником інвентаризації є ОСОБА_2 , інвентаризаційна справа № 261/25/19. Також аналогічні технічні показники відображено у технічному паспорті від 09.12.2019, на якому поставлений підпис та печатка ФОП Дембіцької І. Б., на громадський будинок з господарським (допоміжними), нежитлова будівля площею 295,3 кв.м; замовником інвентаризації є ТОВ "ЮІГ", інвентаризаційна справа № 261/25/19. 
Суди попередніх інстанцій встановили, що 11.12.2019 між ОСОБА_2. та ТОВ "ЮІГ" було підписано акт приймання-передачі, за яким ОСОБА_2. передав як внесок до статутного капіталу ТОВ "ЮІГ", а останнє прийняло нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю загальною площею 295,3 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві приватної власності, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2019 за номером запису про право власності 34509272, реєстраційний номер 1980220051101. Акт приймання-передачі засвідчено 11.12.2019 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О. В.
Відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (відомості з єдиного реєстру документів) у розділі "інформація про об`єкт" зазначено: капітальний ремонт нежитлової будівлі без зміни геометричних розмір фундаментів у плані: АДРЕСА_1 , 1220.9 Будівля для конторських та адміністративних цілей інше; у розділі "замовник та підрядник" - ТОВ "ЮІГ"; документ, який надає право на виконання будівельних робіт - виданий 14.02.2020 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області за № ОД 061200450482.
Відповідно до технічного паспорта від 05.04.2021 на будинок громадського типу комплекс будівель та споруд нежитлова будівля за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, буд. 29, на якому поставлений підпис та печатка ФОП Петак І. В., загальна площа будівлі 582 кв.м, площа земельної ділянки 317 кв.м; замовник інвентаризації ТОВ "ЮІГ". 
Відповідно до довідки без дати та номеру, на якій поставлений підпис та печатка ФОП Петак І. В., ТОВ "ЮІГ" є власником нежитлові будівлі, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2020, реєстраційний номер об`єкта 1980220051101, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н., АДРЕСА_1, буд. 29. Склад об`єкта: основна будівлі літ. "А" загальною площею 295,3 кв.м за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Київський р-н., АДРЕСА_1, буд. 29. Зазначено, що під час проведення технічної інвентаризації від 05.04.2021 було встановлено склад об`єкта літ. "А" основна будівля загальною площею 582,0 кв.м, що згідно з п. 2.4 Інструкції № 127 не є самочинним та не потребує введення об`єкта в експлуатацію. Необхідно вважати загальну площу літ. "А" 582,0 кв.м за адресою: Одеська обл., м. Одеса. Київський р-н., АДРЕСА_1, буд. 29. Примітка: літ. "А" переобладнано та збільшення за рахунок перепланування, а тому на підставі Інструкції № 127 не є самочинним та не потребує введення об`єкта в експлуатацію.
08.11.2021 Комунальним підприємством "ПРАВО" Одеської міської ради (на запит Прокурора) повідомлено, що адреса: м. Одеса, АДРЕСА_1, буд. 29, відсутня в адресному реєстрі міста Одеси, резервування відповідно до Положення про адресний реєстр міста Одеси не здійснювалось та відповідна довідка не видавалась.
09.11.2021 Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради (на запит Прокурора) повідомлено, що в перевірених документах Одеської міської ради за 1971-2011 рішення про затвердження Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, не знайдено.
16.11.2021 Київською районною адміністрацією Одеської міської ради (на запит Прокурора) повідомлено, що за наявними в архіві райадміністрації документами розпорядження про надання адреси (АДРЕСА_1, буд. 29) відсутнє. 
18.11.2021 Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (на запит Прокурора) повідомлено, що відповідно до наявної інформації нежитлова будівля, розташована за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, буд. 29, у власність чи/або користування не передавалась.
01.12.2021 ТОВ "ЮІГ" звернулось до Київської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про погодження роботі з комплексного благоустрою території, прилеглої до нежилої будівлі, яка належить ТОВ "ЮІГ", на праві приватної власності (до заяви додано, зокрема копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). 
03.12.2021 Київська районна адміністрація Одеської міської ради надала відповідь (на звернення ТОВ "ЮІГ"), в якій не заперечувала щодо проведення заходів з комплексного благоустрою території прилеглої до нежитлової будівлі за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, із дотриманням відповідних умов.
03.12.2021 Комунальним підприємством "БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ" Одеської міської ради (на запит Прокурора) повідомлено, що станом на 31.12.2012 право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, буд. 29 у підприємстві не зареєстровано, технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою не здійснювалась.
14.12.2021 Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської (на запит Прокурора) повідомлено, що за даними архіву та відділу загального листування Департаменту будівельні паспорти, містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, не зареєстровані.
05.01.2022 Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради (на запит Прокурора) повідомлено, що Одеською міською радою рішення про передачу у власність, користування фізичних або юридичним особам земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не приймалось.
10.01.2022 ФОП Петак І. В. (на запит Прокурора) повідомлено, що не проводила технічну інвентаризацію, не виготовляла на не видавала будь-яких довідок та документів на будівлю загальною площею 582 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . По факту створення технічного паспорту та довідки, які дали підстави для реєстрації прав власності на вищезазначене нерухоме майно, нічого не відомо. Підписів та відтисків печатки на технічному паспорті та довідці не робила.
20.01.2022 ФОП Дембіцька І. Б. (на запит Прокурора) повідомила, що підпис та печатка, проставлені на технічних паспортах на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 22.11.2019, на громадський будинок з господарськими (допоміжними) нежитлова будівля площею 295,3 кв.м від 09.12.2019, довідках за місцем вимоги від 06.12.2019, 22.11.2019 № 26/15/197 виконані не нею, а невідомою особою. Повідомила, що не проводила технічну інвентаризацію об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; особа на ім`я ОСОБА_2. їй не відома.
09.02.2022 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області (на запит Прокурора) повідомлено, що станом на 31.12.2012 відсутні відомості щодо реєстрації правовстановлюючих документів на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; згідно з даними Державного земельно кадастру відсутні відомості щодо реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ; документація із землеустрою на відповідну земельну ділянку не надходила.
14.02.2022 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (на запит Прокурора) повідомлено, що в реєстрі будівельної діяльності зареєстровано повідомлення про початок виконання робіт від 14.02.2020 № ОД 061200450482 та Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 21.02.2020 № ОД 141200552149 (капітальний ремонт нежитлової будівлі без змін зовнішніх геометричних розмірів фундаменту у плані за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, буд. 29/замовник - ТОВ "ЮІГ").
13.03.2020 у ході позапланової перевірки із залученням представників Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з виїздом на місце за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що замовником будівництва ТОВ "ЮІГ" у повідомленні про початок виконання будівельних робіт № ОД 061200450482 "капітальний ремонт нежитлової будівлі без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 " та Декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ОД141200552149 "капітальний ремонт нежитлової будівлі без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за АДРЕСА_1 " наведено недостовірні дані.
Повідомлено, що: наказом Управління від 16.03.2020 № 01-13109/ДАБК скасовано право на виконання будівельних робіт, набутого на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) (належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД061200450482 "капітальний ремонт нежитлової будівлі без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 ". Наказом Управління від 16.03.2020 № 01-13/110ДАБК скасовано Декларацію № ОД141200552149 про готовність до експлуатації об`єкта "капітальний ремонт нежитлової будівлі без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 ".
У травні 2022 року Прокурор в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом (справа № 947/9842/22), в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Мельник Т. І. про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва у АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, житловою площею 108,6 кв.м, за ОСОБА_2 ;
- визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Т. В. від 07.12.2019 з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкта нерухомого у АДРЕСА_1 , з реєстраційним номером 1980220051101;
- визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 2075, 2076 від 11.12.2019, підписаний між ОСОБА_2 та ТОВ "ЮІГ", на передачу останньому як внеску до статутного капіталу нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, розташованої у АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О. В.;
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Заболотного О. О. від 13.12.2019, індексний номер рішення: 50192182, яким зареєстровано право власності на об`єкт самочинного будівництва у АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, за ТОВ "ЮІГ";
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Турецького О. С. від 08.04.2021 з індексним номером 57528540, яким внесені зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо будівлі з реєстраційним номером 1980220051101, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , з 295,3 кв.м на 582 кв.м;
- припинити право власності ТОВ "ЮІГ" на нежитлове приміщення площею 582 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1980220051101);
- зобов`язати ТОВ "ЮІГ" звільнити земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва у АДРЕСА_1 .
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 26.08.2022 провадження у справі № 947/9842/22 закрито, оскільки спір виник з господарських відносин і не підсудний суду загальної юрисдикції.
03.06.2022 ТОВ "ЮІГ" звернулось до Одеської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,10 га для експлуатації нежитлової будівлі, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначило, що на вказаній земельній ділянці розташована нежитлова будівля, яка належить ТОВ "ЮІГ" на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
30.06.2022 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради надав відповідь на звернення ТОВ "ЮІГ", в якій повідомив, що для подальшого розгляду клопотання необхідно надати документи за відповідним переліком.
26.09.2022 між ТОВ "ЮІГ" (іпотекодавець) та ОСОБА_1 (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець за цим договором передає в іпотеку нежитлову будівлю, яка знаходиться за адресою:            АДРЕСА_1 загальною площею 582,0 кв.м (нерухоме майно).
За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань ТОВ "ЮІГ", що випливають із договору позики, укладеного 26.09.2022 між  ОСОБА_1  (позикодавець) та ТОВ "ЮІГ" (позичальник) (договір позики), згідно з яким позичальнику надано позику в сумі 18 284 300,00 грн, що на день підписання цього договору за курсом Національного банку України (1 долар США - 36,5686 грн) еквівалентно 500 000,00 дол. США, строком повернення до 26.03.2023 включно (п. 1.3 договором).
Предмет іпотеки, який передається в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Заболотним О. О., Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, Одеська обл., 11.12.2019 за номером запису про право власності: 34618368: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1980220051101 (п. 1.6 договору).
Цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором позики, за цим договором і всіма додатковими договорам до них (п. 4.1 договору).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 14.10.2022 у справі № 947/9842/22, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.06.2023, скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2022 про закриття провадження в частині позовних вимог про: визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Мельник Т. І. про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, житловою площею 108,6 кв.м за ОСОБА_2 ; визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Т. В. від 07.12.2019 з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкта нерухомого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 1980220051101 та у скасованій частині справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 420/11519/22 визнано протиправним та скасовано наказ Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 16.03.2020 № 01-13/109 ДАБК про скасування права на виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ) № ОД061200450482; визнано протиправним та скасовано наказ Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 16.03.2020 № 01-13/110 ДАБК про скасування реєстрації Декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 21.02.2020 № ОД 141200552149.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2023 зупинено провадження у справі № 420/11519/22 до набрання законної сили рішенням у справі № 947/9482/22. 
Київським районним судом м. Одеси ухвалою від 30.03.2023 у справі № 947/3331/23 звільнено від кримінальної відповідальності      ОСОБА_2  на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України (далі - КК України), кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 197-1 КК України, закрито згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
26.07.2023 Прокурор звернувся до Одеської міської ради із повідомленням, в якому, серед іншого, вказував на те, чи вживались Одеською міською радою заходи щодо звернення із позовом до Господарського суду Одеської області до ТОВ "ЮІГ" стосовно захисту прав територіальної громади міста Одеси шляхом знесення самочинного об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 582 кв.м; зазначив, що у випадку невжиття заходів на захист інтересів територіальної громади міста Одеси і держави Прокурором буде подано позов до суду.
11.08.2023 Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради надано відповідь, в якій повідомлено, що Одеською міською радою позов до ТОВ "ЮІГ" про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, припинення права власності, визнання недійсним акта приймання-передачі, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва не подавався.
19.09.2023 Прокурором направлено до Одеської міської ради повідомлення про те, що з огляду на невжиття Одеської міською радою заходів щодо захисту інтересів держави ним буде подано відповідний позов в її інтересах до Господарського суду Одеської області про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1. 
Предметом цього спору є визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва.
Вирішуючи спір господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що право користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний об`єкт не оформлялось, спірне майно є самочинним будівництвом і, що належним та ефективним способом захисту прав територіальної громади міста Одеси у спірних правовідносинах є вимога про зобов`язання ТОВ "ЮІГ" звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси шляхом знесення спірного об`єкта. Разом з тим суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції з огляду на п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України.
Не погоджуючись із постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 та рішенням Господарського суду Одеської області від 27.06.2024, ТОВ "ЮІГ" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
Скаржник мотивує подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме тим, що судами попередніх інстанцій не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, від 15.02.2022 у справі № 712/9407/20, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц, від 15.10.2020 у справі № 623/214/16-ц, від 10.10.2018 у справі № 557/1173/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 711/841/17, від 10.01.2019 у справі № 915/1376/17, від 18.04.2018 у справі № 306/2140/15-ц, від 15.05.2019 у справі № 911/1196/18, від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, від 21.10.2020 у справі № 405/2361/15-ц, від 16.10.2018 у справі № 910/22570/17, від 19.05.2020 у справі № 361/754/13-ц, від 20.03.2019 у справі № 718/2221/16-ц та інших. Стверджує і про неврахування постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".
У касаційній скарзі скаржник також посилається на таке: судами попередніх інстанцій неправильно застосовано ч. 4 ст. 41 Конституції України, п. 42 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 321, 376 ЦК України, ст. 96 ЗК України, ст.ст. 3, 39 Закону України "Про іпотеку", ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і порушено ст.ст. 13, 15, 74, 76, 78, 86, 236 ГПК України; ТОВ "ЮІГ" є добросовісним, законним власником відповідного майна. Вказане майно було збудовано до того як ТОВ "ЮІГ" набуло права власності на нього, про що свідчать наявні у матеріалах справи документи; оскільки будівлю побудовано до 05.08.1992, то згідно з п. 3.2 Інструкції № 127, вона не є самочинними будівництвом; знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності; згідно з ч. 4 ст. 376 ЦК України позовні вимоги про знесення самочинного будівництва не можуть бути задоволені до особи, яка не є фактичним забудовником; суди попередніх інстанцій безпідставно відмовили відповідачу у проведення експертизи з метою встановлення обставин справи, чим порушили принципи рівності, змагальності та пропорційності при розгляді цієї справи; у матеріалах справи знаходиться повідомлення ФОП Петак І. В., ФОП Дембіцької І. Б. про те, що вони не проводили технічну інвентаризацію, не виготовляли та не видавали будь-яких довідок та документів щодо спірного майна, однак вищенаведені обставини в повному обсязі не були досліджені судами попередніх інстанцій, відповідні особи не були викликані як свідки у справі; на розгляді у суді знаходиться цивільна справа № 947/9842/22 за позовною заявою Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ТОВ "ЮІГ", ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним правочину, припинення права власності та приведення земельної ділянки до попереднього стану. Обставини, встановлені в рішенні у справі № 947/9842/22, вплинуть на оцінку доказів у справі № 916/4165/23. Водночас судами не було зупинено провадження у цій справі до розгляду справи № 947/9842/22 (також ТОВ "ЮІГ" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування наказів Управління, акта позапланової перевірки від 13.03.2020); судами не надано належної оцінки правам та інтересам іпотекодержателя спірного об`єкта.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.05.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ЮІГ" на вказані судові рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 17.06.2025. 
У відзиві Прокурор просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін з мотивів, викладених у цьому відзиві. Так, зазначає, що нежитлова будівля загальною площею 582 кв.м за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 має ознаки самочинного будівництва, оскільки збудована та зареєстрована на земельній ділянці, що не відводилась для такої мети.
Ухвалою Верховного Суду від 23.02.2026 було поновлено провадження у справі, яке зупинялося згідно з ухвалою від 23.06.2025 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 908/2388/21.
06.04.2026 до Верховного Суду від ТОВ "ЮІГ" надійшли додаткові пояснення, в яких останнє також просило задовольнити касаційну скаргу з наведених у поясненнях обставин.
Заслухавши доповідь головуючого судді, Прокурора, пояснення представника позивача, переглянувши в касаційному порядку оскаржувані судові рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке. 
Частиною 1 ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Самочинне будівництво регулює ст. 376 ЦК України. Так, законодавець у вказані статті закріпив норму, згідно з якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Верховний Суд у постанові від 17.03.2026 у справі № 914/3403/23, яка враховується при перегляді цієї справи з огляду на ч. 4 ст. 300 ГПК України, виснував, що наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.
Кожна із зазначених вище ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об`єкт нерухомого майна самочинним будівництвом. Тому при вирішенні спору, що виникає у зв`язку із будівництвом на земельній ділянці об`єкта нерухомості, повинні досліджуватися питання щодо наявності документів про виділення земельної ділянки, дозвільної документації на будівництво спірних об`єктів та щодо відповідності побудованого об`єкта будівельним нормам і правилам (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.09.2024 у справі № 915/1268/23).
Не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (п.п. 92-94), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (п. 35), від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22 (п. 103)).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21, яка враховується при перегляді цієї справи з огляду на ч. 4 ст. 300 ГПК України, дійшла таких висновків: "будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, охоплює ситуації, коли особа отримала у встановленому порядку земельну ділянку для забудови, але порушує мету використання такої земельної ділянки, а також коли особа здійснює будівництво, не маючи юридичних прав на земельну ділянку. Мова може йти про самовільне зайняття земельної ділянки, що є правопорушенням відповідно до ст. 211 ЗК України. Самовільним зайняттям земельної ділянки є активні протиправні дії особи, спрямовані на фактичне заволодіння чи/та використання земельної ділянки або її частини за відсутності рішення уповноваженого органу чи волевиявлення власника про її відчуження чи надання в користування. Відсутність в особи прав на земельну ділянку за загальним правилом унеможливлює отримання такою особою документів, необхідних для виконання будівельних робіт, оскільки, як зазначалося вище, право на забудову земельної ділянки належить власнику або особі, яка має відповідні речові права на земельну ділянку. Отже, якщо об`єкт будується або збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, це є самостійною та достатньою підставою для кваліфікації його судом об`єктом самочинного будівництва. Особа, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що їй не належить, своїми протиправними діями позбавляє власника можливості належним чином вільно користуватися земельною ділянкою. У разі самочинного будівництва особа своїми діями також створює й інші перешкоди власнику. Йдеться, зокрема, про порушення права розпорядження земельною ділянкою, яке належить лише її власнику і полягає у юридично забезпеченій можливості визначати юридичну або фактичну долю земельної ділянки, тобто можливість вчиняти різні дії із земельною ділянкою, у тому числі й щодо її відчуження іншим особам. Відносини власника земельної ділянки із особою, яка вчинила самочинне будівництво на його земельній ділянці, регулюються ч.ч. 4-6 ст. 376 ЦК України. Такі відносини, як і будь-які інші відносини власності, є абсолютними, в яких праву власника кореспондує обов`язок усіх і кожного утримуватися від будь-яких посягань на це право. Основу такої правової охорони утворює принцип єдності земельної ділянки й будівель та споруд, розташованих на ній, основною ідеєю якого є унеможливлення виникнення ситуацій, у яких будівля й земельна ділянка стають об`єктами конкуруючих прав та інтересів різних суб`єктів. Законодавче визначення правових наслідків самочинного будівництва ґрунтується на пріоритетності захисту прав власника земельної ділянки. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що ст. 376 ЦК України розташована у гл. 27 "Право власності на землю (земельну ділянку)", тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на земельну ділянку. У постанові від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Особливістю об`єктів самочинного будівництва є те, що відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього".
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20) дійшла висновку, що сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. 
Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту (схожий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суд від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21).
Верховний Суд у постанові від 18.03.2026 у справі № 916/598/25, яка також враховується при перегляді цієї справи з огляду на ч. 4 ст. 300 ГПК України, виснував, що: "державна реєстрація навіть вказаної категорії будівель (збудованих до 05.08.1992) за спеціальною процедурою є неможливою без наявності у їх власників документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, що прямо випливає зі змісту ст. 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 24.05.2001 № 127 (чинної на момент оформлення технічного паспорта на спірну будівлю), технічний паспорт є документом, що формується за результатами технічної інвентаризації об`єкта нерухомості та містить відомості виключно технічного характеру (зокрема, щодо площі, складу приміщень, конструктивних елементів, інженерного обладнання тощо). Отже, технічний паспорт є виключно технічним документом - складовою матеріалів технічної інвентаризації, який фіксує стан об`єкта на момент проведення інвентаризації, проте не належить до правовстановлюючого документа, не посвідчує як право власності на нерухоме майно, так і момент створення об`єкта інвентаризації".
Ураховуючи положення ч.ч. 3- 5 ст. 376 ЦК України, коли власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки (ч. 2 ст. 152 ЗК України).
Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва (див. постанову Верховного Суду від 11.06.2024 у справі № 904/4338/21).
Обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає лише у випадках, якщо такий об`єкт збудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. В усіх інших випадках знесенню передує встановлення можливості перебудови об`єкта будівництва (див. постанови Верховного Суду від 24.06.2020 у справах № 320/5880/18, від 19.09.2023 у справі № 911/1406/20).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21 дійшла висновку, що: "належним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, є вимога про знесення об`єкта самочинного будівництва відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України. Зазначений спосіб захисту відповідає характеру правопорушення, є таким, що встановлений законом, реально захищає та відновлює права та інтереси позивача. Вимога про знесення майна, яке власник земельної ділянки вважає самочинним будівництвом, є різновидом негаторного позову власника земельної ділянки з усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою…. Обов`язок знести об`єкт самочинного будівництва має розглядатися в контексті правового захисту права власності на земельну ділянку. Отже, відповідачем за вимогою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва має бути особа, яка чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою (останній набувач)".
При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21 зазначила, що: "за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстроване за певною особою без дотримання визначеного ст. 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності (п. 154 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справi № 916/1174/22). Таким чином, усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої у спорах про знесення об`єкта самочинного будівництва заявлені позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора є неналежними та такими, що не спрямовані на реальний захист прав та інтересів позивача". 
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). 
Принцип "правової (юридичної) визначеності" (від анг. legal certainty) є одним із суттєвих елементів верховенства права. 
Вказаний принцип вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності як самих правових норм, так і того, як ці норми мають бути застосовані судами у подібних правовідносинах. Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Саме така діяльність суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб. 
Надавши оцінку наявним у матеріалах справи документам відповідно до вимог ст. 86 ГПК України, апеляційний господарський суд установив таке: 
- право користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний об`єкт, ні ФОП ОСОБА_2., ні ТОВ "ЮІГ" не оформлялось (як станом на момент набуття, так і на момент здійснення будівельних робіт); 
- первинна реєстрація за ОСОБА_2. права власності на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 проведено державним реєстратором на підставі таких документів як: технічний паспорт від 22.11.2019, виданий ФОП Дембіцькою І. Б., довідки від 22.11.2019 № 26/15/197, виданої Дембіцькою І. Б. (при цьому відповідного документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, реєстратору надано не було); 
- 07.12.2019 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу внесено зміни до права власності, а саме: змінено відомості щодо об`єкта нерухомого майна з: "житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості" на "нежитлова будівля"; видалено технічний паспорт, серія та номер б/н, виданий 22.11.2019, видавник ФОП Дембіцька І. Б.; додано технічний паспорт, серія та номер б/н, виданий 06.12.2019, видавник ФОП Дембіцька І. Б.; додано довідку серія та номер 26/15/197, видану 06.12.2019, видавник ФОП Дембіцька І. Б.; 
- ФОП Дембіцькою І. Б. (на запит Прокурора) було повідомлено, що підпис та печатка, проставлені на технічних паспортах від 22.11.2019, 09.12.2019, довідках від 06.12.2019, 22.11.2019 виконані не нею, а невідомою особою; ФОП Дембіцька І. Б. повідомила, що не проводила технічну інвентаризацію об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; особа на ім`я ОСОБА_2. їй не відома; 
- ФОП Петак І. В. (на запит Прокурора) також зазначила, що не проводила технічну інвентаризацію, не виготовляла на не видавала будь-яких довідок та документів на будівлю загальною площею 582 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (по факту створення технічного паспорту та довідки, що стали підставою для реєстрації прав власності на вищезазначене нерухоме майно, нічого не відомо; підписів та відтисків печатки на технічному паспорті та довідці не робила).
Доводи скаржника про помилковість встановлення судом апеляційної інстанції вищенаведених обставин зводяться лише до надання іншої оцінки документам, встановлення по новому обставин, що не є компетенцією Верховного Суду з огляду на ст. 300 ГПК України. 
Отже, керуючись наведеними нормами матеріального права, приписами Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015, надавши оцінку наявним у матеріалах справи документам відповідно до ст. 86 ГПК України, установивши, що власником земельної ділянки за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 є Одеська міська рада, водночас як ОСОБА_2 , так ТОВ "ЮІГ" не мали жодних речових прав щодо цієї земельної ділянки та, установивши такі обставини, суд апеляційної інстанції правильно кваліфікував спірний об`єкт як самочинне будівництво та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги шляхом зобов`язання ТОВ "ЮІГ" звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси шляхом знесення об`єкта нерухомого майна - нежитлову будівлю загальною площею 582 кв.м за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1980220051101). Висновки апеляційного господарського суду про зобов`язання саме ТОВ "ЮІГ", якому відповідне майно було передане за актом приймання-передачі від 11.12.2019 як внесок до статутного капіталу, звільнити земельну ділянку територіальної громади міста Одеси шляхом знесення об`єкта нерухомого майна є обґрунтованим і узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21. 
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 неодноразово наголошувала на тому, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. А тому колегія суддів не приймає посилання скаржника на постанови Верховного Суду, які не узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21.
Верховний Суд, проаналізувавши висновки апеляційного господарського суду та тих, які містяться у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, вважає, що відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норм права, а неоднаковими юридично значущими фактами та обставинами, що визначають фактично-доказовий склад у справі, виходячи з підстав, вимог та заперечень сторін. Доводи касаційної скарги (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України) зводяться до переоцінки доказів у справі, неправильного розуміння ст. 376 ЦК України і висновків Верховного Суду щодо її застосування. 
Колегія суддів також вважає недоречними і посилання скаржника на постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення". Необхідно зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду. Постанова Пленуму Вищого господарського суду України не є судовим рішенням невідповідність якому є підставою касаційного оскарження, встановленою п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає про безпідставність доводів касаційної скарги в частин підстави касаційного оскарження, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
Щодо аргументів скаржника про те, що суди попередніх інстанцій (зокрема, апеляційний господарський суд) втрутилися у його право власності на мирне володіння майном, не з`ясувавши обставин можливості його перебудови, то суд касаційної інстанції зазначає, що вони є безпідставними з огляду на таке:
- як уже зазначалось обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає у випадках, якщо такий об`єкт збудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, а судом апеляційної інстанції було встановлено, що спірне майно збудоване на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, чим також порушуються права територіальної громади м. Одеса;
- особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а тому і правомочністю розпорядження таким майном як об`єктом нерухомості не наділена. Оскільки, як було встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач не міг набути права власності на об`єкт самовільного будівництва, то знесення такого об`єкта жодним чином не впливає на його право мирного володіння. Крім того, судом апеляційної інстанції була надана оцінка правам ОСОБА_1 , у результаті чого рішення суду першої інстанції було скасовано, а вказану особу залучено третьою особою у справі. 
Щодо посилань скаржника на те, що суд помилково не зупинив провадження у цій справі до розгляду справ № 947/9842/22, № 420/11519/22, то необхідно зазначити, що вони є безпідставними, оскільки суди не встановили обставин для такого зупинення з огляду на ст.ст. 227, 228 ГПК України. Натомість суд апеляційної інстанції встановивши, що спірне майно є самочинним, задовольни позовні вимоги і такі висновки узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.12.2025 у справі № 908/2388/21. Крім того, провадження у цивільній справі № 947/9842/22 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі № 916/4165/23. 
Судом також було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи у справі з огляду на не встановлення обставин для її проведення. Верховний Суд неодноразово зазначав, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду і її призначення вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, чого суд не встановив у цьому разі (див. постанову Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 904/67/21).
Решта доводів в касаційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів, наявних у матеріалах справи, та до встановлення обставин у справі, що з огляду на встановлені ст. 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, не є компетенцією суду касаційної інстанції.
Статтею 236 ГПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 236 ГПК України). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 цього Кодексу).
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст. 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного господарського суду, ухвалену відповідно до ст. 236 ГПК України - без змін.
Згідно з ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮІГ" залишити без задоволення.
Постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 916/4165/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С. К.

Судді: Волковицька Н. О.

Мачульський Г.М.