Справа № 346/4008/24 
Провадження № 22-ц/4808/481/26 
Головуючий у 1 інстанції Сольський В. В. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Луганської В.М., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Панасюк В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 січня 2026 року, ухвалене в складі судді Сольського В.В., присяжних: Белі Г.Я., Григорук Л.М. у м. Коломиї, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст заяви
У липні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Атаманюк Володимир Михайлович, звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.
В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_2 є сестрою його бабусі по лінії матері – ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку про наявні когнітивні порушення у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду. Консультативним висновком експерта їй встановлено «виражене інтелектуально-мнестичне зниження», у зв`язку з чим за станом здоров`я вона потребує постійного стороннього догляду.
Заявник зареєстрований та постійно проживає разом із сестрою його бабусі. Її захворювання зумовлює необхідність руху, виконання вправ, обслуговування фізіологічних потреб. Вона не завжди контролює свою поведінку та її наслідки, не розуміє обставин, що відбуваються навколо, не може усвідомлювати значення своїх дій, обмежена у спілкуванні та часто не розуміє, що їй говорять.
ОСОБА_2 важко самостійно себе обслуговувати та забезпечувати щоденні побутові потреби, зокрема, вона не може самостійно одягатися, харчуватися тощо. Заявник здійснює постійний догляд за нею, надає необхідну допомогу в побуті та забезпечує реалізацію її законних особистих немайнових і майнових прав та інтересів. При цьому, за відсутності постійного догляду її поведінка може становити загрозу для неї, її здоров`я.
Посилаючись на зазначені обставини та норми законодавства, заявник просив суд визнати ОСОБА_2 недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 січня 2026 року заяву задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 недієздатною. У задоволенні решти вимог відмовлено. До призначення недієздатній особі опікуна обов`язки зі здійснення над нею опіки покладено на орган опіки та піклування – Управління соціальної політики Коломийської міської ради Івано-Франківської області. Встановлено строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатною – до 12 січня 2028 року.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
На вказане рішення ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Атаманюк Володимир Михайлович, подав апеляційну скаргу. Вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у призначенні його опікуном ОСОБА_2 , послався на те, що заявник є особою призовного віку, а тому в умовах воєнного стану обов`язок оборони держави має перевагу над його бажанням бути опікуном, а також на відсутність доказів щодо інших осіб, які могли б виконувати обов`язки опікуна.
Вказує, що він є заброньованою особою, у зв`язку з чим має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, що підтверджується наявним у матеріалах справи військово-обліковим документом, та жодних порушень з його боку щодо ухилення від мобілізації немає. Відповідні документи були подані на вимогу суду, однак суд їх не врахував.
Також зазначає, що суд безпідставно послався на відсутність інших осіб, які могли б здійснювати опіку. Так, його мати – ОСОБА_4 , яка є племінницею ОСОБА_2 , за станом здоров`я не може здійснювати опіку, що підтверджується медичними документами, а її брат – ОСОБА_5 є особою з інвалідністю І групи, тому також не може виконувати обов`язки опікуна. Інших осіб, які за законом зобов`язані здійснювати опіку над хворою, немає. У матеріалах справи наявні документи, які підтверджують відсутність у недієздатної родичів першого ступеня.
Додатково вказує, що суд, не врахувавши наведені обставини, поклав повноваження опікуна на орган опіки та піклування, незважаючи на те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та опіки, зокрема – приготування для неї їжі, допомоги у купанні, переодяганні, супроводі під час прогулянок, а також допомоги у здійсненні фізіологічних потреб.
Вважає, що суд першої інстанції формально оцінив наведені аргументи та дійшов помилкового висновку, чим порушив права та інтереси заявника та недієздатної особи.
Просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити у повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористалися.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 – адвокат Голіней Л.Д. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.
Апелянт ОСОБА_1 та його представник – адвокат Атаманюк В.М. в судове засідання не з`явилися, в апеляційній скарзі просили здійснювати розгляд справи без їх участі.
Представник заінтересованої особи – Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині визнання фізичної особи недієздатною не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 січня 2026 року зазначеним вимогам відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є сестрою покійної бабусі заявника – ОСОБА_6 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження, одруження та смерть (а.с. 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12).
З копій витягів з реєстру територіальної громади № 2024/006893513, № 2024/006892432 від 12 червня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 (з 12.06.2024) та ОСОБА_1 (з 29.01.2013) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 14).
Згідно з повідомленням Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області від 10 листопада 2025 року в архіві вказаного відділу актові записи про шлюб, народження, а також актові записи про народження дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Водночас за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про народження № 7 від 14 січня 1958 року, поновлений Тлумацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 117).
Згідно з копією висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 10 травня 2024 року ОСОБА_2 потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 15).
Відповідно до копії консультативного висновку спеціаліста № 8795 від 20 травня 2024 року ОСОБА_2 контакту практично недоступна, не орієнтується в часі та просторі. Знає своє ім`я, однак інші імена, основні дати та життєві події пригадати не може. Інструкції не виконує, інші функції вищої нервової діяльності дослідити не вдалося. Встановлено виражене інтелектуально-мнестичне зниження (а.с. 16).
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта Івано-Франківської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» від 12 серпня 2025 року ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом – змішаною судинною деменцією (згідно з МКХ-10 F01.8). Внаслідок зазначеного розладу не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 82-84).
Відповідно до копії довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 від 27 червня 2024 року за № 293 ОСОБА_1 у нарколога чи психіатра на обліку не перебуває, може виконувати функцію опіки (а.с. 18).
Також згідно копій медичних довідок КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР СП «Поліклініка» № 667 та № 278 від 27 червня 2024 року ОСОБА_1 на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті та у психіатра не перебуває (а.с. 19, 20).
У матеріалах справи наявна копія військово-облікового документа щодо ОСОБА_1 , з якого вбачається, що він є військовозобов`язаним, за результатами військово-лікарської комісії визнаний придатним до військової служби, перебуває на військовому обліку та має відстрочку від призову до 26 грудня 2025 року у зв`язку з бронюванням (а.с. 93).
Згідно з витягом з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявність судимості» ОСОБА_1 станом на 24 червня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 21).
До матеріалів справи долучено подання опікунської ради при виконавчому комітеті Коломийської міської ради про призначення ОСОБА_1 опікуном тітки ОСОБА_2 . Вказано, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу хворіє на психічні розлади і за станом психічного здоров`я потребує постійного стороннього догляду, нагляду та опіки. Близьких родичів не має, проживала зі своєю рідною сестрою ОСОБА_6 , яка здійснювала за нею догляд. Після смерті останньої стан ОСОБА_2 погіршився. ОСОБА_1 , приїжджаючи до бабусі, допомагав їй піклуватися про сестру. Опікунська рада при виконавчому комітеті міської ради рекомендує призначити ОСОБА_1 , 1990 року народження, опікуном ОСОБА_2 у разі визнання її недієздатною (а.с. 108-109).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10 квітня 1981 року ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6 (рідним братом матері заявника) (а.с. 138).
Згідно з копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 160029 від 13 червня 2018 року та копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 є особою з інвалідністю І групи без переогляду, довічно. Потребує часткового стороннього догляду (а.с. 139, 140).
Матері заявника, ОСОБА_4 , діагностований вузловий зоб зліва, що підтверджується долученими до апеляційної скарги копіями висновку УЗД діагностики судин шиї та голови від 07 листопада 2014 року та консультативної довідки від 26 січня 2013 року (а.с. 141-142, 143).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відмовляючи у задоволенні вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення його опікуном є передчасним, не ґрунтується на повному дослідженні всіх обставин та базується виключно на даних, отриманих від ОСОБА_1 . Крім того, у матеріалах справи відсутні докази наявності у ОСОБА_2 інших родичів та неможливість виконання ними обов`язків опікуна.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
Відповідно до подання органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Коломийської міської ради, опікунська рада рекомендує призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 у разі визнання її недієздатною.
Водночас суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що вказане подання не містить належного висновку щодо доцільності призначення заявника опікуном, є передчасним, не ґрунтується на повному дослідженні всіх обставин та базується виключно на даних, отриманих від ОСОБА_1 , має для суду лише рекомендаційний характер.
У поданні не досліджено наявність інших членів сім`ї або інших осіб, які перебувають з недієздатною у родинних стосунках, і не мотивовано, чому вони не мають можливості здійснювати опіку над ОСОБА_2 .
Крім того, подання не містить відомостей про реальні побутові та матеріальні можливості заявника забезпечити підопічній належний догляд, лікування та умови проживання, щодо особистих взаємин між заявником і недієздатною особою. Не з`ясовано, чи відповідатиме призначення заявника опікуном найкращим інтересам ОСОБА_2 та чи забезпечить належні умови її життєдіяльності.
При цьому не враховано, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним і може бути призваний на військову службу, з огляду на те, що строк дії наданого йому бронювання, відповідно до наявної у матеріалах справи копії військово-облікового документа, визначений до 26 грудня 2025 року.
В умовах воєнного стану орган опіки та піклування при вирішенні питання щодо доцільності призначення військовозобов`язаної особи опікуном повинен особливо ретельно перевірити обґрунтованість такої необхідності, повноту мотивів подання та відсутність ризику зловживання відповідним правовим механізмом.
У постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.
Долучені до матеріалів справи копії документів щодо стану здоров`я матері заявника та інвалідності її брата ОСОБА_5 не спростовують висновку суду першої інстанції, оскільки самі по собі не підтверджують повного з`ясування органом опіки та піклування кола осіб, які можуть бути призначені опікуном, не усувають недоліків подання органу опіки та піклування та не доводять, що призначення саме ОСОБА_1 опікуном відповідає найкращим інтересам недієздатної особи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а фактично зводяться до незгоди з рішенням суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, який належним чином дослідив та оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном ОСОБА_2 , а також покладення обов`язків зі здійснення опіки над недієздатною на Орган опіки та піклування до призначення опікуна.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Атаманюка Володимира Михайловича залишити без задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин
Судді: В.М. Луганська
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 08 квітня 2026 року.