154/462/26 
2/154/724/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Лутая А.М., 
за участю секретаря судового засідання – Бойко К.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ

Позивачка ОСОБА_1 у лютому 2026 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки – ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно, а саме на 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25 гектарів, для обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку, орієнтовною площею 0,10 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту с.Фалемичі, Володимирського району Волинської області, та які згідно з рішенням сесії Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 01.04.1994 року №20/6, були передані для приватизації ОСОБА_4 . Заповіт на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишила. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 був її син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, проте не оформив на себе у встановленому законом порядку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , заповіту на випадок своєї смерті не лишив, тому після його смерті відкрилась спадщина за законом на все належне йому майно. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли і частково вже оформили на себе діти, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позивачка вказує, що на даний час у неї виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті батька, однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, та через те, що покійний не встиг за життя оформити свої спадкові права, а померла ОСОБА_4 не завершила процедуру приватизації земельних ділянок, вона не може цього зробити в нотаріальному порядку. 
Крім позивачки до першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 належить ОСОБА_2 та дружина померлого ОСОБА_3 , однак вони на вказану спадщину не претендують.
Зважаючи на викалдене вище позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 ; право на завершення приватизації та реєстрації права власностівідповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25 гектарів, для обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку, орієнтовною площею 0,10 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту с.Фалемичі, Володимирського району Волинської області, та які згідно з рішенням сесії Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 01.04.1994 року №20/6, були передані для приватизації ОСОБА_4 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_5 .
Ухвалою судду від 10.02.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження.
Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, однак представник позивачки подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник відповідача Зимнівської сільської ради у підготовче засідання також не з`явилися, однак подали заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. 
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Зважаючи на те, що відповідачі визнають позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.
Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.
Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.
Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодаємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.
Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.
Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).
Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки – ОСОБА_4 . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , актовий запис №21, копією свідоцтва про народження батька позивачки — ОСОБА_5 , серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 та копією свідоцтва про шлюб позивачки серії НОМЕР_4 . 
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно, зокрема, на:
- 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з погосподарської книги №7 за 2001-2005 Зимнівської сільської ради;
- на земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25 гектарів, для обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку, орієнтовною площею 0,10 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту с.Фалемичі, Володимирського району Волинської області, та які згідно з рішенням сесії Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 01.04.1994 року №20/6, були передані ОСОБА_4 для приватизації, яку вона не встигла завершити за життя.
Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_5 , батько позивачки, що підтверджується копією спадкової справи №126/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , проте ОСОБА_5 не встиг оформити спадкові права на вищезазначене нерухоме майно, оскільки померІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , актовий запис №503.
Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його діти: позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 , а також дружина померлого — відповідачка ОСОБА_3 . Наявність інших спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлена.
Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 прийняли спадщину звернувшись до нотаріуса з відповідними заявами у встановлений законом строк. Відповідачка ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини.
Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 частково оформили свої спадкові права після смерті батька. На решту спадщини відповідачка ОСОБА_2 не претендує, як і відповідачка ОСОБА_3 . 
Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи №151/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , а також заявами відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання позову.
12 січня 2026 року позивачка звернулася до нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, а саме на вказані вище нерухоме майно.
Проте, згідно листа державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Хоми Ю.М. від 13.03.2026 №246/01-16 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що вона не надала правовстановлюючих документів на спадкове майно, та запропоновано звернутися до суду.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
На підставі викладеного вище, суд вважає, що право позивачки на успадкування всіх прав та обов`язківпомерлого підлягає захисту в судовому порядку, оскільки через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті батька права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки є цілком обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрації права власностівідповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на земельну ділянку, загальною площею 0,35 гектарів, в тому числі на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25 гектарів, для обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку, орієнтовною площею 0,10 гектарів, для ведення особистого селянського (бувшого особистого підсобного) господарства, які розташовані в межах населеного пункту с.Фалемичі, Володимирського району Волинської області, та які згідно з рішенням сесії Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 01.04.1994 року №20/6, були передані для приватизації ОСОБА_4 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Копію судового рішення протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі надіслати учасникам справи.
Повний текст рішення суду складений 07.04.2026.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Зимнівська сільська рада Володимирського району Волинської області, ЄДРПОУ 04334815, місцезнаходження: вул.Миру, 2, с.Зимне, Волинська область.

Суддя А.М. Лутай