Справа № 675/280/25 
Провадження № 2/675/61/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" березня 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Демчука П.В.,
за участю секретаря судового засідання Григор`євої О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
В лютому 2025 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтовує тим, що 15.03.2023 року ОСОБА_1 підписав Заяву б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 01/27, тип - «Універсальна» GOLD, що підтверджується випискою по рахунку. 
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість станом на 29 січня 2025 року в розмірі 41 769,37 грн., яка складається із 41 769,37 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 41 769,37 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2025 року прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що у випадку неявки в судове засідання представника позивача, просить суд розглядати справу у його відсутності. Крім того подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Електронною поштою суду надійшла заява, однак вона не підписана КЕП, а тому у суду немає належних відомостей про перебування відповідача на військовій службі. На запит суду від в/ч НОМЕР_2 надійшла інформація про те, що солдат ОСОБА_1 16 лютого 2025 року справи та посаду у в/ч НОМЕР_2 здав і вибув до військової частини НОМЕР_3 для подальшого проходження військової служби. 
Від військової частини НОМЕР_3 на запит суду надійшла інформація, що ОСОБА_1 був зарахований до військової частини НОМЕР_3 16 лютого 2025 року. Самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 20 березня 2025 року, в зв`язку з цим військовослужбовець був виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 по теперішній час.
За таких обставин суд дійшов висновку, що у даний час відповідач ОСОБА_1 не перебуває на військовій службі, а тому підстав для зупинення провадження у справі немає.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_1 № 3/2136 від 22.04.2025 р. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 26.02.2022 року був призваний на військову службу по мобілізації у військову частину НОМЕР_4 .
Згідно повідомлення військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України № 801/487/3595/пс від 15.05.2025 р. встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 67 від 07.03.2024 року виключений зі списків особового складу частини та вибув до нового місця служби у 22 запасну роту військової частини НОМЕР_5 .
Відповідно до повідомлення військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України № НОМЕР_6 від 27.11.2025 р. встановлено, що солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16.02.2025 року справи та посаду у військовій частині НОМЕР_2 здав і вибув до військової частини НОМЕР_3 для подальшого проходження військової служби. Станом на 25.11.2025 р. солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до військової частини НОМЕР_2 не прибував та не обліковувався.
З матеріалів справи встановлено, що 15.03.2023 року відповідач ОСОБА_1 підписав власноручно заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Договір) та погодив наступні умови:
1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000,00 грн. (п.9.2. Договору);
2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна» GOLD;
3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.9.2. Договору);
4) Процентна ставка, відсотків річних: 40,8 % (п.9.3 Договору);
5) Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.9.4. Договору);
6) Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.9.4. Договору);
7) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.9.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 р. № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України".
На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 01/27, тип -
«Універсальна» GOLD, що підтверджується випискою по рахунку. 
Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, а саме згідно п. 9.4. шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту.
Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитну картку, кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку.
Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком.
Тому станом на 29 січня 2025 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі в розмірі 41 769,37 грн., яка складається із 41 769,37 грн. заборгованості за тілом кредиту, що також підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 15.03.2023 р.
Згідно п. 2.1.1.3.5. Договору сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі.
Тобто Сторони згідно до ст. 212 ЦКУ передбачили відкладальну обставину, внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту.
Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до п.9.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості.
Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Підписуючи в електронному вигляді документи, відповідач погодився зі всіма умовами та правилами кредитного договору, сторонами погоджена умови кредитування, розмір відсотків за користування кредитними коштами.
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Зібрані у справі докази вказують на те, що 15.03.2023 року ОСОБА_1 уклав із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір, на підставі якого останньому у банку був відкритий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. З часу укладення вказаного договору ОСОБА_1 активно користувався наданими йому банком кредитними коштами. Взяті на себе зобов`язання за договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за його користування. 
Вказаний вище розрахунок заборгованості відповідає умовам укладеного між сторонами договору, докази на його спростування матеріал справи не містять.
Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позовні вимоги банку стосовно стягнення з останнього заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.207, 525, 526, 530, 549, 628, 634, 638, 629, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_7 , жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.03.2023 року в розмірі 41 769 (сорок одна тисяча сімсот шістдесят дев`ять) гривень 37 (тридцять сім) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_7 , жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач – акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження- м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ - 14360570);
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_7 , житель та зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Суддя П.В.Демчук