Справа № 530/383/26
2-о/530/28/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

17.04.2026 року   Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ситник О.В., за участі секретаря судового засідання Стрілець Л.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків Полтавського району Полтавської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення,- 
ВСТАНОВИВ:

02.03.2026 року заявник ОСОБА_1 звернулась до Зіньківського районного суду Полтавської областіта просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Зіньків Полтавської області.
В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що ОСОБА_1 з 2023 року є особою з інвалідністю 3 групи, за станом здоров`я не працює. ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином заявниці та був військовослужбовцем і утримував свою матір. ОСОБА_1 ,яка є особою з інвалідністю проживала разом із сином ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 ,після повернення його з війни 2022 року. Згідно листа Зіньківської міської ради від 08.12.2025 року вбачається, що відділ соціального захисту не володіє інформацією з ким проживав ОСОБА_2 до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 до моменту смерті постійно допомагав матері матеріально так як остання є особою з інвалідністю ,та отримує мінімальну пенсію. Дохід ОСОБА_2 ,який був військовослужбовцем був для ОСОБА_1 постійним джерелом засобів до існування протягом усього часу до його смерті. Крім цього він отримував пенсію по інвалідності 2 групи ( яку отримав внаслідок війни) ,а розмір його пенсії дозволяв матері матеріально допомагати. Іншим способом, окрім як шляхом встановлення відповідного факту у судовому порядку, підтвердити перебування заявника на утриманні померлого сина – ОСОБА_2 – є неможливо.
Ухвалою суду від 03.03.2026 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення , судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.04.2026 року.
Заявник ОСОБА_1 не з`явилася надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності , заявлені вимоги підтримала та просила їх задовільнити. 
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  в судове засідання не з`явився, заперечень проти заявлених вимог не надав.

Свідок ОСОБА_3 надала письмові пояснення з яких вбачається, що знайома з ОСОБА_1 дуже давно ,товаришує з нею та їй відомо, що ОСОБА_4 мала сина ОСОБА_5 , який був військовим отримав поранення та повернувся додому . З того часу проживав з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 та помер у 2025 році. ОСОБА_4 має інвалідність 3 групи. ОСОБА_5 давав кошти на лікування, забезпечував продуктами харчування ,придбавав побутову техніку ,ліки та все що необхідне для дому, тобто постійно надавав матеріальну допомогу на утримання своєї матері . Стверджує, що ОСОБА_4 перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_5 до дня його смерті.
Свідок ОСОБА_6 надала письмові пояснення з яких вбачається, що ОСОБА_1 є її подругою з дитинства, також друзями є їх діти, тому знає про її життя. Їй відомо, що ОСОБА_4 мала сина ОСОБА_5 , який був військовим отримав поранення та повернувся додому. З того часу проживав з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 та помер у 2025 році. ОСОБА_4 має інвалідність 3 групи, ОСОБА_5 допомагав їй матеріально, оскільки розмір її пенсії є невеликим, а ОСОБА_5 мав другу групу інвалідності ,був військовим та мав можливість утримувати свою матір ,яка потребувала допомоги. Підтвердила, що ОСОБА_4 перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_5 до дня його смерті.
Свідок ОСОБА_7 надала письмові пояснення з яких вбачається, що ОСОБА_1 є її сусідкою та тривалий час з нею спілкуються. ОСОБА_4 мала сина ОСОБА_5 , який був військовим отримав поранення та повернувся додому, після чого проживав з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 та помер у 2025 році, був інвалідом 2 групи. ОСОБА_5 до дня своєї смерті утримував свою матів ,адже розмір його доходу був значно більший за пенсію ОСОБА_4 , давав кошти на лікування ,забезпечував продуктами харчування , тобто постійно утримував свою матір . Стверджує, що ОСОБА_4 перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_5 до дня його смерті.
Свідок ОСОБА_8 надав письмові пояснення з яких вбачається, що знайомий з ОСОБА_1 дуже давно, є сусідами. Йому відомо, що тьотя ОСОБА_4 мала сина ОСОБА_5 , з яким вони товаришували , ОСОБА_5 був військовим, отримав поранення та повернувся додому . З того часу проживав з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 та помер у 2025 році. ОСОБА_9 має інвалідність 3 групи, йому відомо що його друг ОСОБА_5 допомагав матері матеріально, купляв живність, дрова, придбавав побутову техніку та все необхідне, тобто постійно надавав матеріальну допомогу на утримання своєї матері . 
Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд вважає за необхідним заяву задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено що заявником у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.5-7) . ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.9). ОСОБА_2 мав інвалідність 2 групи згідно посвідчення № НОМЕР_1 ( а.с.12). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ( а.с.13). Згідно листа Зіньківської міської ради від 08.12.2025року вбачається, що відділ соціального захисту не володіє інформацією з ким проживав ОСОБА_2 до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.15). ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи ,що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 ( а.с.14). Відповідно до розпорядження від 05.11.2025 року ГУ ПФ України в Полтавській області Кривоніс С.І. відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги за померлого ОСОБА_2 ( а.с.17). Відповідно до розпорядження від 05.11.2025 року ГУ ПФ України в Полтавській області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у разі втрати годувальника ( а.с.19). Відповідно до копій платіжних інструкцій АТ “Приват Банк” вбачається, що ОСОБА_2 здійснював грошові перекази на рахунок ОСОБА_1 різними сумами протягом 2023-2025 років ( а.с.26-36).
Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдерпроти Сполученого Королівства» (Colder v. theUnitedKingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».
На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Положення вищезазначених нормативних актів Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи ,що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 ( а.с.14) та отримує пенсію розмір якої станом на січень 2026 року становить 3323,00 грн ( а.с.37), є цілком зрозумілим, що вона потребувала сторонньої допомоги від членів своєї сім`ї для забезпечення належних умов для свого проживання та фізичного і духовного розвитку, оскільки внаслідок свого захворювання потребувала постійного лікування.
Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.
При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).
Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. 
Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Згідно із роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року вбачається, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.
Враховуючи, що ОСОБА_2 здійснював грошові перекази на різні суми на рахунок ОСОБА_1 ,що підтверджується платіжними інструкціями ( а.с.20-36), та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які також підтвердили про надання сином ОСОБА_5 постійної матеріальної допомоги матері ОСОБА_1 , яка була для неї постійним та основним джерелом засобів до існування, суд вважає, що заявницею доведений факт перебування на утриманні свого сина. Таким чином, судом було встановлено, що фактично утримання матері проводилося за рахунок заробітної плати померлого військовослужбовця ОСОБА_2 та його пенсії внаслідок 2 групи інвалідності, а отже заявниця ОСОБА_1 фактично перебувала на його утриманні. Оскільки заінтересована особа заперечень проти заявлених вимог суду не надала, суд приходить до переконання що спір в даній справі відсутній.
Усі наведені обставини свідчать про те, що протягом тривалого періоду життя заявника вона перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_2 . 
Таким чином, суд вважає заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 12-13, 259, 263-265, ст. 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ЗаявуОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_2 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Зіньків Полтавської області.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О. В. Ситник