Справа № 461/5264/22 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 22-ц/811/2103/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри 
при секретарі: Л.М. Чиж 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 травня 2025 року у справі за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька, - 
В С Т А Н О В И В:
06 жовтня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруу, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову покликався на те, що 14.02.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №173. У шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13.08.2022 року відповідач з дітьми, з метою сімейного відпочинку у Арабській Республіці Єгипет, перетнула державний кордон України та з цього часу і по сьогодні перебуває за кордоном. 17.09.2022 року відповідач на кордоні з Республікою Польща добровільно передала дітей йому, оскільки мала намір створити нову сім`ю з іноземним громадянином. З того часу відповідач не бере участі у вихованні дітей та самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо дітей. З часу їх народження, діти зареєстровані та проживають за адресою позивача, який займається їх вихованням та утриманням. Позивач стверджує, що має постійне місце проживання та роботи, любить своїх дітей, має можливість забезпечувати їх потреби, стежить за їх здоров`ям, розвитком та має більше емоційно - вольової мотивації та можливостей приділяти час дітям.
23 листопада 2022 року ОСОБА_4 подала до суду зустрічний позов, в якому просила визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_4 у Арабській Республіці Єгипет. Просила також надати неповнолітнім дітям ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на виїзд з України до Арабської Республіки Єгипет у супроводі матері.
Зустрічний позов мотивувала тим, що наведені позивачем за первісним позовом обставини не відповідають дійсності. Після початку російської агресії на території України, з метою забезпечення дітям безпечних умов проживання, вона виїхала з дітьми до Республіки Польща, а в подальшому до Арабської Республіки Єгипет. Зазначає, що виїзд за кордон був обумовлений не лише ситуацією в країні, а й особистими відносинами між батьками. Таке рішення зумовлене важким морально - психологічним станом, який викликаний тиском з боку її чоловіка, який до неї неодноразово застосовував насилля у фізичній та психологічній формі, а тому вона боїться повертатися до України. Під час перебування за кордоном, діти активно проводили час, відвідували дитячий клуб, займались з тренером плаванням. За домовленістю з батьком, вона передала дітей позивачеві, з умовою їх повернення через два тижні. Після передачі дітей, вона продовжувала оплачувати витрати, пов`язані з навчанням ОСОБА_9 у дитячому садочку на території України, придбанням зошитів, книжок, відвідування додаткових занять з англійської мови та хореографії). Натомість батько почав погрожувати, що позбавить її батьківських прав щодо дітей та вона більше не їх побачить. В ситуації, що склалась, вона спілкувалась із старшою донькою ОСОБА_10 по мобільному телефону вчителя, однак в подальшому, позивач перевів доньку до приватної школи Байлігвел Інтернешнл СТЕМ. Крім того, позивачем було створено перешкоди у спілкуванні з молодшою донькою ОСОБА_11 , оскільки батько перевів її до іншого закладу дошкільної освіти.
Із зустрічної позовної заяви вбачається, що в ситуації небезпеки для життя і здоров`я дітей, у зв`язку з воєнним станом, введеним на території України. існує необхідність забезпечення донькам повного гармонічного, фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. В Єгипті матір дітей має постійний дохід і місце проживання та має можливість забезпечити дітям навчання та безпечні умови, що на її переконання, відповідає найкращим інтересам дітей.
Оскаржуваним рішенням первісний позов задоволено. 
Визначено місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 992,80 гривень.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька - відмовлено.
Судові витрати залишено за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом).
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає рішення незаконним та необґрунтованим.
Зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції взяв до уваги висновок органу опіки та піклування, в якому визнано доцільним визначити місце проживання дітей з батьком, та що матеріалами справи не підтверджуються доводи  ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 вчиняє їй перешкоди у спілкуванні з доньками. Однак, такі висновки спростовуються наявними у справі доказами. 
Вказує, що за час розгляду справи батько повністю обмежив спілкування дітей з мамою, яка систематично звертається до органів опіки та піклування, правоохоронних органів, адміністрації шкіл з проханнями вплинути на колишнього чоловіка.
Серед таких доказів - заява на ім`я Голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №3-С-74183-31-31 від 18.11.2022, в якій мама повідомила, що батько вимкнув телефони дітей та заборонив класній керівниці надавати свій телефон для спілкування доньок з мамою. Апелянт звертала увагу, що телефонні дзвінки та повідомлення до колишнього чоловіка не дають жодних результатів. Він збиває або не відповідає на дзвінки.
В той же час, в матеріалах справи є лист Галицької районної адміністрації №260001- вих-112378 від 19.12.2022, в якому служба у справах дітей повідомила, що питання вчинення ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні з мамою було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради 01.12.2022 та 15.12.2022, на які батько не з`являвся. На його адресу направлено витяги з протоколу комісій та роз`яснено, що той з батьків з яким проживають діти не має права чинити перешкод у спілкуванні з дітьми іншому з батьків, хто проживає окремо.
В матеріалах справи також наявний витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту дітей №17 від 01.12.2022, з якого вбачається, що батько на комісію не з`явився, а мама відповідала на всі запитання. ОСОБА_4 пояснювала, що через розпач почала шукати шляхи хоча б поговорити з доньками по телефону, у цьому їй допомогла вчителька СШ №62, але коли батько дізнався, то перевів дитину в приватну школу і зараз вона зовсім не може спілкуватись з дітьми. На запитання комісії вона відповіла, що боїться приїжджати в Україну, оскільки як повідомила їй спільна знайома, через «зв`язки і посаду» чоловіка «вона зникне безвісти відразу на кордоні».
Згодом ОСОБА_4 подала заяву від 20.03.2023, така була розглянута Галицькою районною адміністрацією і на її адресу було направлено лист №260001-вих-42133 від 07.04.2023. В цьому листі було вказано, що зазначені у зверненні питання були предметом розгляду комісії з питань захисту дитини при Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради 06.04.2023, у рішенні якої роз`яснено, що батьки мають рівні права, а мама наділена правом звернутись до суду з позовом про усунення перешкод, які вчиняються з боку батька.
Також в матеріалах справи знаходиться лист ПП «Торгівельна фірма «Антошка» №9328 від 28.09.2023, в якому вказано перелік замовлень, що були зроблені мамою та зазначено, що жодне з замовлень не доставлено дітям у зв`язку з відмовою батька від їх отримання.
Зазначене підтверджує, що батько обмежує її у спілкуванні з дітьми та перешкоджає такому.
З метою отримання хоч якоїсь інформації про дітей, представник апелянта неодноразово зверталась з адвокатськими запитами на адресу приватної школи, де навчались діти. Однак, на вказані звернення школа повідомила, що у навчальному закладі відсутні електронні документи, в тому числі електронні щоденники дітей, з якими батьки можуть знайомитись через мережу інтернет. Вся інформація про дітей надається лише при безпосередньому спілкуванні.
В листі №21 приватна школа повідомила, що для отримання будь-якої інформації про дітей мама повинна звертатись лише до батька. В листі №15 приватна школа повідомила, що мама неналежно виконує свої батьківські обов`язки. А в листі №22 від 19.05.2022 приватна школи повідомила, що їй не відомо жодної інформації про факти неналежного виконання мамою своїх батьківських обов`язків.
Таким чином, мама опинилась в ситуації повного обмеження не лише у спілкуванні з доньками, а й у отриманні будь-якої інформації про їх життя та навчання, а тому була змушена звернутись до місцевого суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову.
20.06.2024 ухвалою Галицького районного суду м. Львова заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Зобов`язано батька забезпечити можливість щоденного спілкування дітей з мамою в період з 19.00 до 21:00 шляхом відозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема з використанням застосунків (телеграм, вайбер, вотсап), та/або зум, скайп.
21.10.2024 постановою Львівського апеляційного суду ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 20.06.2024 скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
30.04.2024 постановою Касаційного цивільного суду скасовано постанову Львівського апеляційного суду від 21.10.2024, а батька зобов`язано забезпечити можливість щоденного спілкування дітей з мамою.
Таким чином, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, що є порушенням принципу змагальності та повноти судового розгляду.
Суд першої інстанції врахував висновок органу опіки та піклування, однак висновки судово-психіатричної експертизи судом враховано лише частково, і лише ті частини судової експертизи, які спрямовані на користь батька.
Згідно висновків експертизи, обмеження доньок у спілкуванні з мамою, є психотравматичним для дітей та матиме негативні наслідки для їх психоемоційного стану протягом всього життя. Отже, продовження такої ситуації у випадку визначення місця проживання дітей з батьком призведе до психологічних травм, які руйнують життя дітей, на що суд першої інстанції уваги не звернув.
Оцінивши результати судово-психіатричної експертизи повністю, а не вибірково, необхідно дійти до висновку, що погодитись з позицією органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком неможливо. У ситуації, яка слалася, рішення районної адміністрації вважає недостатньо мотивованим та таким, що суперечить найкращим інтересам дитини.
Також апелянт не погоджується з висновком суду про те, що проживання дітей разом з мамою у Арабській республіці Єгипет не буде сприяти збереженню їх психічної рівноваги та фізичному здоров`ю. Вказує, що дітям безпечніше перебувати під опікою мами в країні яка не потерпає від масових ракетних обстрілів.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її зустрічний позов задоволити, а у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.
У засіданні суду апеляційної інстанції представники ОСОБА_4 – ОСОБА_2 та ОСОБА_12 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити.
Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_13 проти скарги заперечив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Місцем проживання фізичної особи, згідно ч.1 ст.29 ЦК України, будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно зі статтею 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно зі статтею 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).
Судом встановлено, що 14.02.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_14 було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 173.
У шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 575 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 289.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17.11.2022 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 розірвано. 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №179113325 від 29.08.2019 року, позивачу ОСОБА_15 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта рухомого майна 179113325).
Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що 13.08.2022 року відповідач з дітьми з метою сімейного відпочинку у Арабській Республіці Єгипет перетнула державний корон України, а 17.09.2022 року добровільно передала на кордоні батькові дітей (позивачу) доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 батькові ОСОБА_15 . Сама державний кордон України не перетинала.
Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Львова №106339 від 12.10.2022 року, діти проживають разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 , де і зареєстровані. 
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.01.2023, складеного відділом «Служба у справах дітей» Галицького району управління «Служба у справах дітей» ДГП ЛМР спільно з Личаківсько -Галицьким відділом соціальної роботи Львівського міського центру соціальних служб, квартира АДРЕСА_2 трьохкімнатна, загальною площею 54,5 кв.м, житловою площею 38,6 кв.м, санітарно - гігієнічні норми дотримуються належним чином. Для дітей облаштовано окрему кімнату, де є місця для сну і відпочинку, ігор та навчання. Діти забезпечені одягом та взуттям відповідно до віку та сезону, раціональним харчуванням.
Відповідно до довідки №7.4.12/24-1417 від 26.09.2022 року, ОСОБА_3 працевлаштований, з 18.06.2021 року працює на посаді начальника відділу з питань запобігання та протидії корупції Львівської митниці.
Згідно зі службовою характеристикою, ОСОБА_3 за місцем роботи зарекомендував себе виключно з позитивної сторони.
Відповідно до довідки про доходи №135/7.4-22/37 від 26.09.2022 року, виданої Львівської митницею Дермитслужби України, дохід позивача ОСОБА_3 з березня 2022 року по серпень 2022 року становить 284 565,82 грн.
Відповідно до довідки директора закладу дошкільної освіти ясла - садок від 26.09.2022року, ОСОБА_6 відвідує ЗДО №9 Личаківського району м. Львова з 18.08.2021 року.
Згідно довідки в.о. директора Середньої загальноосвітньої школи №62 №03-04/270 від 29.09.2022 року, ОСОБА_5 навчається у СЗШ №62 у 2-Б класі.
Згідно долучених до матеріалів справи довідок, в позаурочний час діти відвідують майстер - класи з розпису торбинок, садіння квітів, ліпки з глини, арт - терапевнитчні заняття, заняття з малювання, є активними читачами дитячої бібліотеки. 
Відповідно до довідки директора Львівської музичної школи №1 імені Анатолія Кос- Анатольського, ОСОБА_5 навчається у Львівській музичній школі №1 імені ОСОБА_16 (інструмент - скрипка).
Діти сторін, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають діючі декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з педіатром КНП «4-а міська поліклініка м.Львова». З 27.10.2022 року діти проходять профілактичний огляд у супроводі батька.
З договору від 01.10.2022 року вбачається, що відповідач (матір дітей) ОСОБА_4 працює у готелі Тіа Хейтс хотел на посаді операційного директора. Строк дії контракту з 01.10.2022 року по 30.09.2032 року. Оплата згідно договору становить 1000 доларів США на місяць, яка буде зростати на 5% щорічно. Помешкання для перебування менеджера надається безкоштовно, вілла з басейном та садочком (2 спальні, 3 ванні кімнати з залом), десятирічна оренда починається з 01.10.2022 року, згідно з контрактом.
31.10.2022 року Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Згідно висновку Галицької районної адміністрації №260001-вих-11340 від 31.01.2023 року, вбачається за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно висновку судово-психіатричного експерта Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» №595 від 07.05.2024 року, проведеного за матеріалами справи, малолітня ОСОБА_5 гіпотетично спроможна висловити свою думку щодо місця проживання з одним із батьків, однак без глибинно-смислового значення визначеності.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» №596 від 07.05.2024 року, проведеної за матеріалами справи, малолітня ОСОБА_6 гіпотетично спроможна висловити свою думку щодо місця проживання з одним із батьків, однак без глибинно - смислового значення визначеності.
За наданими на експертизу матеріалами не викликає сумніву, що кожен із батьків як ОСОБА_3 так ОСОБА_4 будуть максимально старатись створювати оптимальні умови для розвитку та виховання малолітніх дітей та дбайливо ставитись як до матеріальних, так і до емоційних потреб дітей.
Відповідно до даних психологічної характеристики психоемоційного стану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданою практичним психологом ОСОБА_17 встановлено, що в результаті діагностичного вивчення ситуації у якій опинились діти, практичний психолог прийшла до висновку, що вони знаходяться у фазі гострого проживання втрати значимого для будь - якої дитини стосунку, стосунку з матір`ю, тому дорослим варто врахувати, що для психоемоційного благополуччя дітей їм необхідно забезпечити стабільність та прогнозованість у їхньому житті. Будь - які різкі зміни усталеного способу життя чи нестабільність будуть додатковими чинниками стресового навантаження і сприятимуть розхитуванню психоемоційного здоров`я та можуть спричинити внутрішнє напруження, що підвищить збудливість та імпульсивність, які можуть спричинити, погіршення фізичного здоров`я і психофізичного стану дитини.
Матеріалами справи також встановлено, що мати дітей ОСОБА_4 постійно проживає у Арабській Республіці Єгипет. Тому, відповідно не відвідує навчальні заклади, у яких навчаються діти, та не проводить час з дітьми фізично.
Вихованням дітей займається лише батько дітей - позивач ОСОБА_3 .
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 вказував, що доньки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 проживають разом з ним за зареєстрованим місцем проживання, перебувають на його утриманні, відвідують навчальні заклади, займаються позашкільною діяльністю, мають стійкі соціальні зв`язки з ним та іншими членами сім`ї, займаються іншими видами дозвілля, які повністю задовольняють їх потреби.
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в обґрунтування своїх вимог зазначала, що після повернення з Арабської Республіки Єгипет, передала на кордоні Республіки Польщі та України малолітніх ОСОБА_18 та ОСОБА_19 батькові, з умовою їх подальшого повернення після відвідин батька ОСОБА_3 , однак батько дітей так і не повернув і почав створювати їй перешкоди у спілкуванні з дітьми: змінив навчальний заклад та заклад дошкільної освіти, змінив номери телефонів, відмовляється від отримання поштових відправлень від матері з одягом, подарунками та ласощами для дітей.
Задовольняючи первісний позов ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, районний суд враховував, зокрема, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (організацію навчання та дозвілля дітей), наявність постійного та достатнього доходу батька дітей - позивача ОСОБА_3 , та виходив з найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечення їм повного і гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також необхідного для такого розвитку рівня життя. 
Крім того, суд роз`яснив сторонам спору, що визначене у цій справі місце проживання дітей в подальшому може бути змінено, як за згодою батьків, так і в судовому порядку.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та зібраним усправі доказам, а також положенням пп. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Зазначене також узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). 
Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 27 березня 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:  Я.А. Левик 

М.М. Шандра