ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/9763/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К., 
за участю секретаря судового засідання - Мельникової Л. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сосновський продукт»
на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 (суддя Привалов А. І.) 
і постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 (головуюча суддя Сітайло Л. Г., судді Буравльов С. І., Шапран В. В.) 
у справі № 910/9763/24
за первісним позовом Приватного підприємства «Мілекс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сосновський продукт»
про стягнення коштів
і за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сосновський продукт»
до Приватного підприємства «Мілекс»
про стягнення коштів, 
(у судовому засіданні взяли участь: представник позивача - Хохлов В. О. та представник відповідача - Балацький І. В.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Узагальнений зміст і підстави позовних вимог
1. Приватне підприємство «Мілекс» (далі - ПП «Мілекс») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сосновський продукт» (далі - ТОВ «Сосновський продукт») заборгованості за договором поставки обладнання від 23.10.2023 № 23102023 у розмірі 1 161 211,61 грн, а саме: 889 489,00 грн - вартість обладнання, 61 802,46 грн - пеня, 177 897,80 грн - штраф, 25 023,10 грн - втрати від інфляції, 6 999,25 грн - 3 % річних.
2. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за зазначеним договором щодо оплати поставленого йому обладнання.
3. Після відкриття провадження у справі № 910/9763/24 ТОВ «Сосновський продукт» подало зустрічну позовну заяву про стягнення з ПП «Мілекс» 561 785, 95 грн пені, мотивовану простроченням ним виконання своїх зобов`язання зі своєчасного монтажу поставленого за договором обладнання.
4. Зазначений зустрічний позов було прийнято судом першої інстанції та об`єднано в одне провадження з первісною позовною заявою.
Узагальнений зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
5. Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі № 910/9763/24 було вирішено:
- первісний позов задовольнити частково, стягнути з ТОВ «Сосновський продукт» на користь ПП «Мілекс» 889 489,00 грн заборгованості, 60 490,11 грн пені, 177 897,80 грн штрафу, 6 853,44 грн 3 % річних, у решті первісних позовних вимог відмовити;
- зустрічний позов задовольнити повністю, стягнути з ПП «Мілекс» на користь ТОВ «Сосновський продукт» 561 785,95 грн пені;
- провести зустрічне зарахування коштів, присуджених до стягнення з кожної із сторін за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів, на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму, а саме стягнути з ТОВ «Сосновський продукт» на користь ПП «Мілекс» 572 944,40 грн заборгованості.
6.  Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 зазначене рішення місцевого господарського суду залишено без змін.
7. Надалі Верховним Судом (постанова від 31.07.2025) рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 у справі №910/9763/24 скасовано в частині стягнення з ПП «Мілекс» на користь ТОВ «Сосновський продукт» 561 785,95 грн пені, а також в частині проведення зустрічного зарахування коштів. У частині зустрічного позову справу № 910/9763/24 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
8. Згідно з висновками Верховного Суду судами попередніх інстанцій було допущено процесуальні порушення, які призвели до встановлення обставин справи та надання ним оцінки на підставі та з урахуванням доказів, прийнятих з порушення порядку їх подання, а саме ними було прийнято докази поза межами процесуального строку на їх подання, без розгляду питання про поновлення такого строку та неправомірно враховано ці докази при ухваленні судових рішень у справі у відповідній частині.
9. При новому розгляді справи № 910/9763/24 ТОВ «Сосновський продукт» подало заяву про збільшення розміру зустрічних позовних вимог, у якій просило стягнути з ПП «Мілекс» 1 340 930,86 грн пені. Зазначену заяву судом першої інстанції було прийнято до розгляду.
10. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі № 910/9763/24 зустрічний позов було задоволено частково. Стягнуто з ПП «Мілекс» на користь ТОВ «Сосновський продукт» 599 976,53 грн пені. В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено.
11. Ухвалюючи це рішення, місцевий господарський суд, з урахуванням наданих позивачем за зустрічним позовом доказів (договору на сервісне обслуговування від 10.09.2024, укладеного ним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тайм Пак Плюс» (далі - ТОВ «Тайм Пак Плюс»), актів від 12.09.2024, від 16.10.2024 на підтвердження факту здійснення виконавцем (ТОВ «Тайм Пак Плюс») технічного обслуговування та робіт щодо обладнання), виходячи з принципу вірогідності, дійшов висновку, що фактичне користування обладнанням ТОВ «Сосновський продукт» розпочало з 12.09.2024, з огляду на що нарахування заявленої до стягнення за зустрічним позовом пені слід здійснювати з 11.11.2023 до 11.09.2024, а відтак її розмір, що підлягає стягненню становить 599 976,53 грн.
12. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовлено.
13. Суд апеляційної інстанції зазначив про помилковість висновку місцевого господарського суду про те, що клопотання ТОВ «Сосновський продукт» про поновлення строків на подання вищевказаних доказів та приєднання їх до матеріалів справи підлягає задоволенню.
14. Водночас ураховуючи, відсутність письмових претензій ТОВ «Сосновський продукт» до ПП «Мілекс» щодо невиконання ним монтажу обладнання та перерахування часткової оплати за обладнання, що свідчить про фактичне визнання отримання і запущення в експлуатацію обладнання, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що твердження позивача за зустрічним позовом про невиконання ПП «Мілекс» монтажу обладнання є менш вірогідними ніж твердження відповідача за зустрічним позовом про виконання такого обов`язку.
Касаційні скарги
15. ТОВ «Сосновський продукт» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 і рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення 740 954, 33 грн пені скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про їх задоволення. У частині ж задоволення зустрічного позову та стягнення з ПП «Мілекс» 599 976, 53 грн пені скаржник просить залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційних скарг
16. У касаційній скарзі ТОВ «Сосновський продукт» посилається на пункти 1 і 4 частини другої статті 287 ГПК України.
17. Обґрунтовуючи передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставу касаційного оскарження, ТОВ «Сосновський продукт», зокрема, зазначає, що:
- апеляційний господарський суд застосував статті 77 та 79 ГПК України без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у системному зв`язку зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), викладених у постановах від 21.04.2021 у справі № 910/701/17 та від 16.09.2022 у справі № 913/703/20;
- місцевий господарський суд безпідставно обмежив період нарахування пені 11.09.2024, застосувавши статті 599 та 612 ЦК України, без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.08.2023 у справі № 927/211/22 щодо їх застосування.
18. У цій частині доводи скаржника зводяться до того, що суд апеляційної інстанції визнав доведеним факт виконання робіт ПП «Мілекс» виключно на підставі того, що ТОВ «Сосновський продукт» здійснювало оплату (яка відбувалася за графіком платежів). Проте пункт 5.1.3 укладеного сторонами договору імперативно встановлює, що виконання робіт підтверджується актом прийняття-здачі. За відсутності такого акта, а також доказів його направлення скаржнику, оплата не є допустимим доказом виконання монтажних робіт у розумінні статті 77 ГПК України. Апеляційний господарський суд помилково застосував категорію «вірогідності» до недопустимого доказу.
19. За твердженнями ТОВ «Сосновський продукт» це суперечить висновку про те, що допустимість доказів (стаття 77 ГПК України) означає неможливість підтвердження обставин іншими засобами доказування, ніж ті, що визначені законом або договором; застосування стандарту вірогідності доказів (стаття 79 ГПК України) не може нівелювати імперативних вимог щодо їх допустимості (постанова Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 910/701/17); фактичні конклюдентні дії не підміняють собою належних первинних документів (постанова Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20).
20. Водночас суд першої інстанції визнав, що залучення ТОВ «Сосновський продукт» третьої особи (ТОВ «Тайм Пак Плюс») для налаштування обладнання припиняє порушення ПП «Мілекс». Проте скаржник вважає, що ПП «Мілекс» роботи не виконало, тому підстави для припинення нарахування пені відсутні, а відповідний висновок місцевого господарського суду суперечить наведеній у постанові Верховного Суду від 18.08.2023 у справі № 927/211/22 правовій позиції, згідно з якою за змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виключно виконанням, проведеним належним чином; поки боржник не виконав зобов`язання належним чином (не здав роботи за актом), його прострочення триває (стаття 612 ЦК України), а кредитор має право на стягнення пені за весь період прострочення.
21. Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, ТОВ «Сосновський продукт» зазначає, що по-перше, судом апеляційної інстанції проігноровано вказівки Верховного Суду (частина п`ята статті 310, частина перша статті 316 ГПК України), а саме те, що, направляючи цю справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції скасував попередні рішення та вказав на ключовий недолік - відсутність доказів направлення ПП «Мілекс» акта виконаних робіт, проте при новому розгляді, апеляційний господарський суд визнав роботи виконаними без акта та без доказів його направлення. По-друге, апеляційним господарським судом не досліджено докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України), зокрема, ним безпідставно було відхилено ключові докази скаржника (договір з ТОВ «Тайм Пак Плюс» від 10.09.2024, акти, платіжні інструкції), які спростовують доводи ПП «Мілекс» про нібито належну роботу обладнання. І це порушило принцип змагальності сторін.
Позиція інших учасників справи 
22. У межах встановлено Верховним Судом строку ПП «Мілекс» подало відзив на касаційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
23. У відзиві ПП «Мілекс» посилається на те, що правовідносини у справах, які наводить скаржник у касаційній скарзі, не є подібними до справи № 910/9763/24, зауважує, що у касаційній скарзі не вказано які саме докази не дослідив суд апеляційної інстанції, та констатує, що апеляційний господарський суд правомірно виходив із помилковості висновку суду першої інстанції про задоволення клопотання ТОВ «Сосновський продукт» про поновлення строків на подання доказів.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
24. Як з`ясували суди попередніх інстанцій, 23.10.2023 ПП «Мілекс» (постачальник) та ТОВ «Сосновський продукт» (покупець) уклали договір поставки обладнання № 23102023, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та змонтувати обладнання, а покупець зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити та належним чином прийняти вказане обладнання. Найменування, кількість, ціна окремої одиниці та загальна вартість обладнання вказуються у додатку № 1 (специфікація), що є невід`ємною частиною даного договору.
25. Згідно з пунктом 2.1 цього договору асортимент, кількість, комплектність та ціна обладнання, що поставляється за ним, визначені в додатку 1, технічні характеристики на обладнання визначені в інструкції по експлуатації, яка буде надана під час запуску обладнання, що складають невід`ємну частину цього договору.
26. У пункті 2.2 договору зазначено, що ціна обладнання на момент його укладення складає 2 523 059, 50 грн, в тому числі ПДВ - 420 509, 92 грн, що є еквівалентом 65 000 євро за курсом УМВБ на момент підписання договору (курс договору).
27. В ціну обладнання за договором входить ціна робіт, які постачальник зобов`язується виконати в місці проведення робіт - Україна, м. Київ-02099, вул. Зрошувальна, 19 (пункт 2.5 договору).
28. За змістом додатку 1 до договору поставки асортимент, кількість, комплектність обладнання являє собою «Повністю автоматичний термоформер BRT-S».
29. У пунктах 2.8, 3.2, 3.4, 3.5 договору сторони погодили, що обладнання поставляється комплектно, відповідно до експлуатаційної документації на нього. Строк поставки обладнання складає 5 календарних днів з моменту отримання постачальником повної суми першого платежу, зазначеного в пункті 4.1.1 договору. Датою поставки є дата фактичної передачі обладнання покупцю в місці поставки постачальником в порядку, встановленому чинним законодавством.
30. Відповідно до пункту 5.1 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується виконувати роботи по монтажу та запуску в експлуатацію обладнання в строк 10 (десять) робочих днів з дня поставки обладнання за умови відповідності стану місця проведення робіт вимогам, встановленим в додатку 3 до договору. Місцем проведення робіт за цим договором є: Україна, м. Київ-099, вул. Зрошувальна, 19.
31. Здача постачальником виконаних робіт по монтажу здійснюється шляхом підписання сторонами акта прийняття-здачі виконаних робіт, який підписується покупцем не пізніше ніж протягом 5-ти робочих днів з дати надання такого акта постачальником. В разі, якщо у вказаний у цьому пункті строк покупець не надасть постачальнику підписаний акт або письмову мотивовану відмову від підписання такого акта, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі без зауважень.
32. Якщо постачальником не дотримано строків поставки або монтажу обладнання, передбачених пунктами 3.2, 5.1 договору, він зобов`язаний сплатити на користь покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості обладнання за кожен день прострочення строків поставки або монтажу обладнання. Пеня нараховується за весь період прострочення строків поставки або монтажу по день проведення розрахунків, відповідно до умов договору.
33. Про це зазначено у пунктах 5.1.3, 9.1 договору поставки.
34. Також суди попередніх інстанцій встановили, що 27.10.2023 ПП «Мілекс» поставило, а ТОВ «Сосновський продукт» прийняло обладнання (автоматичну пакувальну машину серія BRT-S, серійний номер 21S30158), вартість якого становить 2 523 059,50 грн, що підтверджується видатковою накладною від 27.10.2023 № Б00000189, підписаною представниками покупця і постачальника, та скріпленою їх печатками.
35. ТОВ «Сосновський продукт» стверджує, що у порушення взятих на себе зобов`язань за договором ПП «Мілекс» не здійснило монтаж обладнання у строки встановлені в пункті 5.1 договору (тобто до 10.11.2023), у зв`язку з чим на підставі пункту 9.1 договору воно має сплатити 1 340 930,86 грн пені за період з 11.11.2023 (день, наступний за днем закінчення строку, протягом якого відповідач за зустрічним позовом повинен був виконати свої зобов`язання з монтажу та запуску в експлуатацію обладнання) до 15.09.2025 (день подання заяви про збільшення зустрічних позовних вимог).
36. Натомість ПП «Мілекс», заперечуючи проти задоволення зустрічного позову, посилається на такі обставини:
- ТОВ «Сосновський продукт» не надало належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів на обґрунтування своїх вимог;
- позивач за зустрічним позовом здійснив часткову оплату другого платежу по договору, чим фактично визнав дотримання ПП «Мілекс» передбачених пунктом 5.1 договору строків монтажу та запуску обладнання в експлуатацію;
- ТОВ «Сосновський продукт» відмовилося від підписання акта прийняття-здачі виконаних робіт від 08.11.2023, не надавши при цьому письмову мотивовану відмову від підписання такого акта, що відповідно до пункту 5.1 договору свідчить про прийняття таких робіт;
- починаючи з 08.11.2023, позивач за зустрічним позовом не пред`являв до ПП «Мілекс» жодних письмових претензій щодо невиконання монтажних робіт, некомплектності поставленого обладнання або щодо сплати пені за недотримання строків монтажу обладнання;
- подані ТОВ «Сосновський продукт» додаткові докази не спростовують факту монтажу обладнання ПП «Мілекс».
37. Надавши оцінку наявним у матеріалах справи № 910/9763/24 доказам, наведеним доводам та запереченням сторін, місцевий господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення зустрічного позову та стягнення з ПП «Мілекс» на користь ТОВ «Сосновський продукт» 599 976,53 грн пені. В свою чергу суд апеляційної інстанції виснував, що зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів скаржників і висновків судів попередніх інстанцій
38. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
39. Дослідивши в межах вимог касаційної скарги наведені в ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та перевіривши з огляду на встановлені фактичні обставини справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, у зв`язку з наступним.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України
40. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
41. Зміст наведеної норми свідчить про те, що касаційний перегляд з вказаної підстави може відбутися за наявності таких складових: 
- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; 
- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
42. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема і вказаного пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
43. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. 
44. Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).
45.  У контексті підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, слід ураховувати і те, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
46. Також не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
47.  Керуючись наведеним, проаналізувавши правовідносин у справі, що переглядається, та у справах, на які посилається ТОВ «Сосновський продукт» у поданій касаційній скарзі, а також висновки суду касаційної інстанції, про які зазначає скаржник, Верховний Суд вбачає таке.
48. Предметом судового розгляду у справі № 910/701/17 був спір про визнання недійсними окремих пунктів резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України, що стосувалася позивача. 
49. В ухваленій у цій справі постанові від 21.04.2021 Верховний Суд виснував, що за приписами пунктів 23 та 32 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 (в редакції його розпорядження від 29.06.1998 № 169-р) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299, службовцями Комітету, відділення, яким доручено збирання та аналіз доказів, проводяться дії, направлені на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін; у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що рішення Антимонопольного комітету України має містити усі докази, якими обґрунтовуються його висновки. Водночас положення статті 40 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та пункту 16 названих Правил стосовно прав осіб, які беруть (брали) участь у справі (зокрема, щодо наведення доказів) не обмежують цих осіб у наданні до суду доказів, які раніше не були подані ними в процесі розгляду Антимонопольним комітетом України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
50. Крім того, у зазначеній постанові Верховний Суду серед іншого зауважив, що судам попередніх інстанцій слід ураховувати, що допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування. Водночас жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
51. Заразом висновків щодо допустимості чи недопустимості певних доказів при підтвердженні обставин виконання договірних зобов`язань за договором поставки (у тому числі при доведенні факту монтажу поставленого обладнання) Верховний Суд у справі № 910/701/17 не робив, оскільки предмет, підстави заявленого у ній позову та фактичні обставини, що встановлювались судами попередніх інстанцій при її розгляді, не стосувалися наведеного.
52. Зі змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, ухваленої у цій справі (№ 910/9763/24), вбачається, що вищенаведеним загальним висновкам Верховного Суду щодо доказів та доказування висновки апеляційного господарського суду не суперечать. Натомість висновки суду касаційної інстанції, обумовлені особливостями спірних правовідносин у справі № 910/701/17 та необхідністю застосування до їх врегулювання антимонопольного законодавства, не можуть бути ураховані під час вирішення спору у справі, що переглядається, позаяк цей спір виник із виконання зобов`язань за договором поставки.
53. У касаційній скарзі ТОВ «Сосновський продукт» також посилається на висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20.
54. У зазначеній справі судами вирішувався спір про повернення авансу за договором генерального підряду на підставі статті 1212 ЦК України (первісний позов) та про стягнення заборгованості за цим договором (зустрічний позов).
55. При касаційному перегляді справи № 913/703/20 Верховний Суд вирішував питання стосовно того, чи може бути розірваним договір, строк дії якого закінчився; чи може бути застосована стаття 1212 ЦК України як підстава для повернення підрядником авансу за договором; чи є допустимим доказом лист, відправлений після відкриття провадження у справі; чи є накладна служби кур`єрської доставки, у якій не міститься опис документів, неналежним доказом отримання відправленого документу; чи виник у генпідрядника обов`язок повернути аванс за договором; чи виник у замовника обов`язок оплатити ремонтні роботи, виконані генпідрядником до закінчення строку дії договору.
56.  При цьому висловлені у постанові Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20 відповіді на наведені питання обґрунтовуються аналізом не лише норм чинного законодавства, а і змісту укладеного сторонами справи договору генерального підряду, умови якого не є ідентичним до умов договору поставки, який уклали ПП «Мілекс» та ТОВ «Сосновський продукт».
57. Тож правовідносини у справі № 913/703/20 та у справі, що переглядається не є подібними, зокрема, за змістовним критерієм. 
58. У цій справі (№ 910/9763/24) суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, виходив у тому числі з того, що з наявних у матеріалах справи доказів вбачається більша вірогідність того, що відповідні монтажні роботи були виконані ПП «Мілекс» ніж протилежних обставин, про які зазначало ТОВ «Сосновський продукт».
59. Такі висновки не суперечать наведеному у постанові Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, оскільки їх висловлено за результатами дослідженням наявних у матеріалах справи, що переглядається, доказів у їх сукупності з дотриманням стандарту доказування, який полягає у вірогідності доказів.
60. Аналогічно до вже викладено, у справі № 927/211/22, про яку також йдеться у касаційній скарзі ТОВ «Сосновський продукт», Верховний Суд, вирішуючи питання пов`язані із правовою природою попередньої оплати за договором купівлі-продажу та можливістю її стягнення, якщо продавець ще не передав товар у власність покупця, виходив у тому числі із умов укладеного сторонами зазначеної справи договору та додаткової угоди до нього, зміст яких суттєво відрізняється від договору поставки, який уклали ПП «Мілекс» та ТОВ «Сосновський продукт».
61. В ухваленій у вказаній справі постанові від 18.08.2023 суд касаційної інстанції, зокрема, зазначив, що системне тлумачення статей 538, частини другої статті 625, частини першої статті 655, статті 692, частини першої статті 697 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати від покупця оплати товару, сплати процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат, навіть якщо товар ще не був переданий продавцем у власність покупця. При цьому суд повинен враховувати заперечення іншої сторони (покупця) щодо невиконання продавцем своїх інших зустрічних зобов`язань, передбачених договором (не виставлення рахунку-фактури, неповідомлення інформації про готовність товару до відправки, передбаченої договором, недопуск представників покупця для огляду та перевірки товару тощо). Покупець, заперечуючи проти вимоги продавця про стягнення попередньої оплати, також може доводити очікувану неможливість виконання продавцем свого зобов`язання з передачі товару в натурі (знищення, втрату товару) або істотну затримку у виконанні продавцем своїх обов`язків з передачі товару (очікуване істотне порушення). 
62. Крім того, як констатував Верховний Суд, у справі № 927/211/22 суди попередніх інстанцій встановили, що покупець порушив своє зобов`язання з попередньої оплати товару, передбачене договором, тоді як продавець виконав своє зобов`язання передати товар покупцю, що підтверджено актом приймання-передачі. Отже, продавець обґрунтовано скористався таким способом захисту як стягнення суми попередньої оплати відповідно до умов договору.
63. Отже, наведені у постанові від 18.08.2023 у справі № 927/211/22 висновки Верховного Суд обумовлені встановленими обставинами зазначеної справи та специфікою взятих на себе її сторонами зобов`язань щодо передачі та оплати товару за умовами укладеного ними договору купівлі-продажу (додаткової угоди до нього).
64. Так само у оскаржуваній постанові, ухваленій у цій справі (№ 910/9763/24), суд апеляційної інстанції виходив із встановлених обставин справи, що переглядається, і дійшов висновку, що за наявними у ній доказами монтажні роботи ПП «Мілекс» вірогідно були виконані. Висновку ж про те, що таке зобов`язання постачальника припинилось іншим чином, на помилковість якого вказує скаржник, апеляційний господарський суд у оскаржуваній постанові не робив.
65. Отже, з урахуванням предмета, підстав заявленого позову та фактично-доказової бази справи № 910/9763/24, Верховний Суд вбачає, що визначена ТОВ «Сосновський продукт» підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження, позаяк висновки суду касаційної інстанції, на які посилається скаржник, або висловлено у неподібних до справи, що переглядається, правовідносинах та за інших встановлених фактичних обставин, які мають юридичне значення, або є загальними і висновки апеляційного господарського суду їм не суперечать, оскільки їх мотивовано виключно дослідженими та оціненими у сукупності доказами, зібраними у цій справі. 
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України
66.  Відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
67. За змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
68. З наведеного слідує, що достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у вигляді неналежного дослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з підтвердженим обґрунтуванням скаржника заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
69. Таким чином, викладені в касаційній скарзі ТОВ «Сосновський продукт» аргументи щодо неналежного дослідження доказів та відхилення наданих ним доказів, що за його твердженням спростовують доводи ПП «Мілекс», є недостатніми, з огляду на не підтвердження підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
70. Незгода ж скаржника із результатами розгляду справи № 910/9763/24 у відповідній частині не свідчить про невиконання судову апеляційної інстанції при її новому розгляді вказівок Верховного Суду та не є передбаченою частиною другою статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження.
71. Зі змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що ним було дотримано відповідні вказівки Верховного Суду та при новому розгляді цієї справи не було допущено порушень приписів статті 80 ГПК України, про які зазначав суд касаційної інстанції у постанові від 31.07.2025 (зокрема, прийняття доказів поза межами процесуального строку на їх подання, без розгляду питання про поновлення такого строку, а також неправомірного врахування цих доказів при ухваленні судових рішень).
72. Натомість доводи касаційної скарги про порушення норм процесуального права в контексті повноти дослідження та оцінки доказів за своєю суттю фактично зводяться до необхідності їх переоцінки на користь скаржника.
73. Проте це виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, позаяк переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, як найвищий судовий орган, який виконує функцію «суду права», а не «факту», відповідно до частини другої статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
74. Підсумовуючи все викладене, Верховний Суд вбачає, що наведені ТОВ «Сосновський продукт» у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшли свого підтвердження, за відсутності їх належного обґрунтування.
75. Доводи відзиву ПП «Мілекс» ураховуються Верховним Судом у тій мірі, що узгоджується із наведеним у цій постанові.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
76. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
77. Згідно положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
78. З огляду на те, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження, не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження, касаційна скарга ТОВ «Сосновський продукт» не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.
Розподіл судових витрат
79. Оскільки Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сосновський продукт» залишити без задоволення.
2.  Постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 у справі № 910/9763/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил