Справа № 522/27172/25
Провадження № 2/522/1862/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
14 квітня 2026 року        м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси, у складі : 
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря – Зелінська К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позивач, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на загальну суму 14348,90 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.04.2019 року між Відповідачем та Первісним кредитором (ТОВ «Манівео щвидка фінансова допомога») був укладений Кредитний договір №156258601 в електронній формі, за яким Відповідач отримав кошти і взяв на себе зобов`язання їх повернути разом із відсотками. В подальшому, 03.01.2019 Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача на підставі Договору факторингу № 20190103 та Реєстру боржників, відповідно до статей 512 та 514 ЦК України. 
Позивач стверджує, що Відповідач, незважаючи на набуття Позивачем статусу нового кредитора та повідомлення, не виконав своїх зобов`язань, не здійснивши належних платежів, що призвело до непогашеної заборгованості в розмірі 14348,90 грн, яка включає 5000,00 грн основного боргу, 9348,9 грн заборгованості по відсоткам.
Ухвалою суду від 06.01.2026 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду. 
03.02.2026 року від відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він є військовослужбовцем і не може брати участь у судовому засіданні. 
25.02.2026 року від відповідача до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі, надав до суду Довідку № 2486/3036 від 21.02.2025 року про те, що відповідач перебуває на військовій службі за контрактом. 
У судове засідання призначене на 14.04.2026 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином.
Щодо клопотання про зупинення провадження суд зазначає наступне.
12 листопада 2025 року Велика Палата Верховного Суду в справі № 754/947/22 постановила про відступ від висновків Верховного Суду щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України сформульованих у постановах колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23, колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2025 року у справі № 904/4027/22 та колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 квітня 2024 року у справі № 852/2а-1/24 (провадження № А/990/24). У наведених справах вирішувалися питання щодо зупинення провадження у справі за участю сторони, яка була військовослужбовцем. Отже, під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:
1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;
2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;
3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно довідки № 2486/3036 від 21.02.2025, слідує що відповідач перебуває на військовій службі у в/ч, однак вказана довідка не може бути підтвердженням перебування відповідача на військовій службі станом на день розгляду справи, адже видана в лютому 2025, тобто понад рік назад, що не дає змоги встановити дійсні обставини справи станом на квітень 2026 року.
Враховуючи викладене в задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження слід відмовити. 
Судом встановлено, що 22.04.2019 між Відповідачем та Первісним кредитором (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») був укладений Кредитний договір № 156258601 в електронній формі, за яким Відповідач отримав кошти і взяв на себе зобов`язання їх повернути разом із відсотками. 
28.11.2028 року між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, який свідчать про перехід до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором у розмірі 14348,90 грн.
03.01.2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20190103, який свідчать про перехід до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором у розмірі 14348,90 грн.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договір відступлення права вимоги не визнаний судовим рішенням недійсним, вказаний договір на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
З розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок невиконання умов договору у відповідача наявна заборгованість у розмірі 14348,90 грн, яка складається з наступного: 5000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту 9348,9 грн – заборгованість за відсотками. 
Відповідач був вільним в укладанні зазначених договорів та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши електронний підписом кредитні документи. Своїми діями ОСОБА_1 погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами, тому позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо стягнення заборгованості за відсотками підлягає задоволенню.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 3028,00 гривень судового збору. 
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 156258601 в розмірі 14348,90 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя          А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 20.04.2026 року.

Суддя          А.В. Науменко