ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1828/25 
Провадження № 1-кп/131/111/2025
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2026 р. м. Іллінці 

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розголянувши у овідкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іллінці кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиса Гора, Іллінецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, згідно ст. 89 КК України
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 
обвинувачений ОСОБА_3 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів, в 10 - х числах січня 2025 року в складі робочої групи працівників КП «Добробут» Іллінецької міської ради перебував на території Покровського району Донецької області та під час будівництва фортифікаційних споруд знайшов ручну осколкову гранату Ф-1, чим незаконно придбав її, після чого в кінці січня 2025 року незаконно перевіз її до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 де в одній із кімнат незаконно зберігав її не маючи на їх придбання, носіння та зберігання спеціального дозволу.
Так, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що даний предмет, являється бойовим припасом, розуміючи неправомірність своїх дій, добровільно не здав ручну осколкову гранату Ф-1 до правоохоронних органів у порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21.08.1998, «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992. 20.09.2025 співмешканка ОСОБА_5 , побачила як ОСОБА_3 почав демонструвати металевий предмет зовні схожий на ручну осколкову гранату Ф-1. викликала черговий наряд поліції так як зрозуміла, що даний предмет є вибухонебезпечним. По приїзду працівників поліції ОСОБА_3 повідомив що у його будинку знаходиться ручна осколкова граната Ф-1, яку він привіз з зони бойових дій коли перебував у 2025 році будуючи фортифікаційні споруди у місті Покровськ Донецької області.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-25/20682-ВТХ від 29.09.2025 металевий предмет еліпсоподібної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «19 ххх» є корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною із маркувальними позначеннями « -К УЗРГ 368», «УЗРГМ 368-П-43-65»- є підривачем «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення. В конструктивному поєднанні металевий предмет еліпсоподібної форми зеленого кольору з металевим предметом циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною відноситься до бойового припасу Оборонна осколкова ручна граната Ф-1 промислового виготовлення військового призначення.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України - носіння, зберігання, придбання, вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєних інкримінованих йому кримінальному правопорушенні при зазначених вище обставинах визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинуваченні відповідають дійсності та ним визнаються в повному обсязі. Крім того, обвинувачений вказав, що зробив належні висновки та щиро кається.
У ході судового розгляду судом досліджено надані сторонами докази що характеризують особу обвинуваченого. Так, досліджено довідку КП Ілінецька МЛ, згідно якої ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря нарколога, має діагноз: F10.2, за амбулаторною психіатрічною допомогою на протязі 5-ти років не звертався; довідку інформаційного центру ГУНП у Вінницькій області щодо судимості згідно, якої ОСОБА_3 несудимий згідно ст. 89 КК України; характеристику, згідно якої ОСОБА_3 характеризується позитивно.
Крім того, судом досліджено ряд інших процесуальних документів для подальшого правильного вирішення питань, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши надані під час судового провадження докази, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Таким чином, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 під час судового розгляду встановлено щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів. 
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому судом встановлено - не встановлено.
При обранні покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчинених злочинів, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно ст.12 КК України, є тяжкими злочинами; дані про особу обвинуваченого; його відношення до скоєного.
Тому, за таких обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі.
При цьому, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який має позитивну характеристику з місця проживання; його відношення до скоєного, а саме щире каяття та активне сприяння у розкриті злочинів, суд приходить до висновку про можливість застосувати відносно ОСОБА_3 ст. 75 КК України та звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України.
Також, суд вважає, що судові витрати по проведенню експертиз слід покласти на обвинуваченого, оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчинення ним кримінальних правопорушень.
Щодо вирішення долі речових доказів слід зазначити наступне.
Так, згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:
1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;
4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.
Спеціальна конфіскація застосовується також у разі, коли особа не підлягає кримінальній відповідальності у зв`язку з недосягненням віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, або неосудністю, або звільняється від кримінальної відповідальності чи покарання з підстав, передбачених цим Кодексом, крім звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Спеціальна конфіскація також застосовується одночасно із заходами кримінально-правового характеру у кримінальних провадженнях щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого статтями 209, 369, 369-2 стосовно службових осіб, передбачених частиною четвертою статті 18 цього Кодексу, до грошей, цінностей чи іншого майна юридичної особи, якщо воно:
1) було одержано внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння та/або є доходами, отриманими безпосередньо від використання такого майна;
2) призначалося (використовувалося) для фінансування або матеріального забезпечення суспільно небезпечного діяння, або винагороди за його вчинення;
3) було предметом зазначеного суспільно небезпечного діяння, крім майна, що повертається власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходить у власність держави;
4) було використано як засіб вчинення суспільно небезпечного діяння, крім майна, що повертається власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про його незаконне використання.
У разі якщо гроші, цінності чи інше майно, зазначене у пунктах 1-4 цієї частини, було повністю або частково перетворене в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно.
Якщо конфіскація такого майна на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок його використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.
Гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.
Спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Так, судом установлено, що постановою про визнання речових доказів від 30.09.2025 визнано речовими доказами та передано на зберігання: корпус оборонної осколкової гранати типу Ф-1 промислового виготовлення військового та підривач типу УЗРГМ.
Ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 24.09.2025 на вказані речові докази накладено арешт.
Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 70 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 :
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 37131,20 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні: 
Корпус оборонної осколкової гранати типу Ф-1 промислового виготовлення військового призначення та підривач типу УЗРГМ - знищити.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду на майно: 
корпус оборонна осколкова граната типу Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, який знаходиться в сейф-пакеті № 200250634 та підривач типу УЗРГМ, який знаходиться в сейф-пакеті № 200250635 - конфіскувати. Арешт накладений ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду на вказане майно - скасувати. 
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області	  	ОСОБА_6