Справа № 161/20589/24 	Головуючий у 1 інстанції: Антіпова Т. А. 	
Провадження № 22-ц/802/247/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Бовчалюк З. А., Шевчук Л. Я.,
секретар судового засідання Черняк О. В.,
з участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Стретович І. С.,
представника відповідача Крук О. О.,
представника третьої особи Масич І. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор", треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство "Гнідавський цукровий завод", Луцька міська рада, про визнання незаконною бездіяльності, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Стретович Інною Сергіївною, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2025 року, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2024 року звернувся в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" про визнання незаконною бездіяльності. Позов мотивовано тим, що він працював у Приватному акціонерному товаристві «Гнідавський цукровий завод» з 05.07.1989. Він отримав 04.04.2001 ордер для проживання у квартирі АДРЕСА_1 . 10.12.2002 на засіданні профкому ВАТ (зараз ПрАТ) «Гнідавський цукровий завод» прийнято рішення про надання йому кімнати площею 16кв.м, як покращення житлових умов у зазначеній квартирі. Проживаючи у цій квартирі, він за власні кошти забезпечив газопостачання до квартири, встановив лічильник води у квартирі. На день подання позову до суду продовжує там проживати. 13.06.2024 він звернувся до ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» з проханням про передачу квартири АДРЕСА_1 у комунальну власність для подальшої приватизації. 12.12.2023 змінився власник будівлі і вона перейшла у власність до ТОВ «Радехівський цукор». Відповідач ніяким чином не відреагував на дану заяву. Посилається на те, що іншого житла він не має, в цю квартиру вклав свої сили та кошти, адже попередній власник «Гнідавський цукровий завод» з його ж ініціативи надав цю квартиру для проживання і користування нею. Просить суд визнати незаконною бездіяльність ТОВ «Радехівський цукор» щодо відсутності дій з його боку з ініціювання безоплатної передачі квартири АДРЕСА_1 у комунальну власність Луцької міської територіальної громади. Зобов`язати ТОВ «Радехівський цукор» ініціювати безоплатну передачу квартири АДРЕСА_1 у комунальну власність Луцької міської територіальної громади.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Стретович І. С. подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає його незаконним, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процессуального права. Вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми законодавства про державний житловий фонд, посилаючись на Закон України “Про приватизацію державного житлового фонду”, статті ЖК Української РСР та інші акти, які регулюють приватизацію виключно державного майна. Онак, як правильно встановлено самим судом, спірне майно (будівля пожежного посту) з моменту приватизації 19.07.1999 набуло статусу приватної власності ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», а згодом - ТОВ «Радехівський цукор». Суд не в повному обсязі з`ясував питання фактичного використання приміщення як житлового, не з`ясував обставини приватизації, не перевірив чи не порушено права мешканців під час приватизації. Суд не врахував листи, які підтверджують відсутність вулиці Агрономічної, не дослідив альтернативні адреси. Рішення Луцької міської ради № 70/80 від 29.01.2025 про закриття вулиці оскаржувалось ОСОБА_1 , але суд не з`ясував вплив цього на статус приміщення. Су не запропонував альтернативний спосіб захисту, що порушує принцип ефективності. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у справі.
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" подало відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що квартири АДРЕСА_1 не існує ні в юридичній, ні в фізичній площині. Не існує об`єкта передачі приватизації. Вказана адреса існує лише в реєстації місця проживання позивача. Юридичного чи фізичного зв`язку між будівлею пожежного посту та вказаною адресою не існує. ОСОБА_1 не має юридичного відношення до будівлі пожежного посту. Навіть якщо припустити, що спірна квартира існує, то виходячи з логіки позивача, перебуває у приватній власності, а тому правових підстав для задоволення позову всеодно немає. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції у цій справі.
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство "Гнідавський цукровий завод" подало відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що спірна будівля не належить до державного житлового фонду, знаходиться на території промислового підприємства, в безпосередній близькості до промислового майданчика, де проводяться роботи з підвищеною небезпекою за допомогою великогабаритної та важковагової техніки (кагатне поле), а тому не могла бути приватизована з огляду на вимоги ст. 2 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”. З моменту закінчення процедури приватизації колишнього орендного підприємства “Гнідавський цукровий завод” зі створенням на його базі ВАТ “Гнідавський цукровий завод” 19 липня 1999 року, будівля пожежного посту в якій проживає позивач, вибула з державної власності та набула статусу приватної власності ПрАТ “Гнідавський цукровий завод”, як юридичної особи приватного, а не публічного права. Спірна будівля не має статусу житлового приміщення. Спірна будівля знаходиться в межах приватної земельної ділянки ТзОВ "Радехівський цукор" з кадастровим номером 0722880700:04:001:0831 за адресою АДРЕСА_2 (раніше: АДРЕСА_3 ) і в межах зазначеної земельної ділянки не може бути будь-якої іншої вулиці чи адресних об`єктів, зокрема вулиці Агрономічної. На поточний час ОСОБА_1 відмовився від двох пропозиції ПрАТ “Гнідавський цукровий завод”, а саме отримати ордер на житлове приміщення в гуртожитку або отримати кошти в орієнтовному розмірі 25000 доларів США. Просить відмовити в заловоленні апеляційної скарги, рішення суду першої інтсанції залишити без змін.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Стретович І. С. в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.
Представник відповідача Крук О. О., представник третьої особи Масич І.В. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу не визнали та просили залишити її без задоволення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював на Гнідавському цукровому заводі з 05.07.1989, що підтверджується довідкою ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» № 16 від 18.04.2023.
На підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету ВАТ «Гнідавський цукровий завод» від 04.04.2001, ОСОБА_1 04.04.2001 видано ордер на право зайняття сім`єю із трьох чоловік ( ОСОБА_1 та члени його сім`ї ОСОБА_2 , 1973 року народження /дружина/, ОСОБА_3 , 1997 року народження, /дочка/) житлової площі в будинку АДРЕСА_4 , а саме кімнати 28,6 м.кв. (загальна площа), житлова площа 19,1 кв.м.
На підставі витягу з протоколу № 10 від 10.12.2002 засідання профкому ВАТ «Гнідавський цукровий завод» було видано Наказ голови правління ВАТ «Гнідавський цукровий завод» № 147 від 10.12.2002, відповідно до якого для покращення житлових умов і проведення опалення надано ОСОБА_1 суміжну з його квартирою кімнату/бувший кабінет начальника пожежної охорони/ площею 16 кв.м.
В процесі приватизації майна колишнього орендного підприємства «Гнідавський цукровий завод» зі створенням на його базі ВАТ «Гнідавський цукровий завод», який розпочався на підставі наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Волинській області від 20 грудня 1994 року № 209, а закінчився на підставі наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Волинській області від 19 липня 1999 року № 307, було складено перелік нерухомого майна, переданого у власність ВАТ «Гнідавський цукровий завод», до якого пунктом 202 ввійшла будівля пожежного посту, інвентарний номер 750150, балансовою вартістю 3372753 тис. карбованців.
Спірне приміщення належало ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» на праві приватної власності, що підтверджується наступними доказами: довідкою № 11-03-2472 від 16.12.2016, виданої РВ ФДМУ по Волинській області, яка підтверджувала, що у статутному капіталі ПАТ «Гнідавський цукровий завод» відсутній державний пакет акцій (корпоративні права держави); Наказом фонду Державного майна України Регіонального відділення по Волинській області № 269 від 20.12.1994; Наказом фонду Державного майна України Регіонального відділення по Волинській області №307 від 19.07.1999 та Перелік нерухомого майна (позиція 202); реєстраційним посвідченням, виданим 24.07.2001 Волинським ОБТІ; документами, що підтверджували право власності на земельну ділянку, на якій знаходилась будівля.
Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що з моменту закінчення процедури приватизації 19.07.1999 будівля пожежного посту, в якому проживає позивач, набула статусу приватної власності ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», як юридичної особи приватного, а не публічного права. Спірна будівля не належить до державного житлового фонду та немає статусу житлового приміщення.
Позивач проживає у будівлі пожежного посту, яка згідно правовстановлюючих та бухгалтерських документів перебувала на балансі ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» на балансовому рахунку № 10 «Основні засоби» з 1979 року. В процесі приватизації дана будівля передана у власність ПрАТ «Гнідавський цукровий завод».
В грудні 2023 року ПАТ «Гнідавський цукровий завод» продало, а ТОВ «Радехівський цукор» набуло право приватної власності на нежитлові будівлі та споруди цукрового заводу за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, буд. 3 (колишня адреса м. Луцьк, с. Рованці, 1) в тому числі і на нежитлову будівлю пожежного посту за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться на земельній ділянці площею 43,492 га з кадастровим номером: 0722880700:04:001:0831, що підтверджується Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 12.12.2023, зареєстрованого в Реєстрі за № 2181 та Витягом з Державного реєстру речових прав від 12.12.2023 №358143510.
ТОВ «Радехівський цукор» належить на праві приватної власності земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 43,492 га з кадастровим номером: 0722880700:04:001:0831 та категорією за цільовим призначенням: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 11 грудня 2023 року, зареєстрованого в Реєстрі за №2166 та Витягом з Державного реєстру речових прав від 11.12.2023 №357954043.
Листом Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 30.09.2024 № 2001/1.19/2-24 повідомлено, що вулиця Агрономічна в переліку назв вулиць Боратинської сільської ради відсутня.
Листом Луцької міської ради від 01.10.2024 №6.7-6/2802/2024 повідомлено, що інформація про присвоєння, зміну, коригування, перейменування об`єктів нерухомого майна на АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 відсутня. Також зазначено, що за цією адресою відсутні об`єкти комунального майна. Згідно рішення Луцької міської ради від 29.01.2025 № 70/80 «Про закриття та перейменування вулиць у населених пунктах Луцької територіальної громади» вирішено закрити вулиці у місті Луцьку як такі, що не існують, зокрема, вулицю Агрономічна.
Позивачем було оскаржене зазначене рішення Луцької міської ради від 29.01.2025 № 70/80 до Волинського окружного адміністративного суду, за наслідками розгляду даної справи, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Луцької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «Радехівський цукор» про визнання протиправним та скасування рішення №70/80 від 29.01.2025 в частині закриття вулиці Агрономічної в місті Луцьку Луцького району Волинської області.
Відповідно до інформації, наданої Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях від 12.09.2025 № 946-21-08-1619, у документах, при формуванні статутного капіталу ВАТ «Гнідавський цукровий завод» (1996 р.) відсутня інформація як про включення так і про виключення об`єктів нерухомого майна, зокрема: багатоквартирного житлового будинку, завершеного будівництвом та введеного в експлуатацію за адресою: АДРЕСА_6 ; гуртожитку, завершеного будівництвом та введеного в експлуатацію з адресою: АДРЕСА_5 . 
На підставі викладеного, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що за результатом дослідження поданих учасниками справи письмових доказів, судом встановлено, що матеріали справи не містять інформації та доказів існування багатоквартирного житлового будинку з поштовою адресою: АДРЕСА_6 , як і квартири АДРЕСА_7 , а саме, позивачем не надано доказів які підтверджують: місцезнаходження будинку; на якій земельній ділянці він знаходиться (кадастровий номер, форма власності); коли та ким його побудовано; власників, балансоутримувачів, управлінців; прийняття в експлуатацію; житловий статус будинку та квартири, тощо.
Частиною другою статті 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Стаття 6 ЖК Української РСР передбачає, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.
Згідно з частиною третьою статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Відповідно до статті 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.
Згідно з частиною першою статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Позивачем заявлені позовні вимоги щодо визнання незаконною бездіяльності ТОВ «Радехівський цукор» щодо відсутності дій з його боку з ініціювання безоплатної передачі квартири АДРЕСА_1 у комунальну власність Луцької міської територіальної громади; зобов`язання ТОВ «Радехівський цукор» ініціювати безоплатну передачу вказаної квартири у комунальну власність Луцької міської територіальної громади.
Відповіддю ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» № 344 від 03.10.2023, ОСОБА_1 повідомлено про те, що його звернення розглянуто та зазначено, що, оскільки він перебуває у нежитловому приміщенні будівлі пожежного посту заводу, підстав для звернення до виконавчого комітету Луцької міської ради немає. 13.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до ТзОВ «Радехівський цукор» з прохання про ініціювання безоплатної передачі квартири зазначеної ним у комунальну власність Луцької міської територіальної громади, для подальшої приватизації. Відповіді на своє звернення позивач не отримав.
Судом встановлено, що квартири АДРЕСА_1 не існує ні в юридичній, ні в фізичній площині. Не існує об`єкта передачі для приватизації. Вказана адреса існує лише в реєстації місця проживання позивача. Юридичного чи фізичного зв`язку між будівлею пожежного посту та вказаною адресою не існує. ОСОБА_1 не має юридичного відношення до будівлі пожежного посту. Об`єкт нерухомості – будівля пожежного посту не є житловим об`єктом, перебуває у приватній власності, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.
У позовній заяві позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду».
В рішенні суд першої інстанції вказав позивачу процедуру приватизації житла і роз`яснив спосіб захисту його прав.
В суду відсутні підстави для визнання незаконною бездіяльність відповідача щодо ініціювання безоплатної передачі спірної квартири у комунальну власність і зобов`язання вчинити такі дії, так як не встановлено, що спірний об`єкт відноситься до житлового фонду і на нього не поширюються норми Закону України «Про передачу об`єктів права державної і комунальної власності». Оскільки спірний об`єкт відповідно до документів є пожежним постом, ніколи не передавався в житловий фонд, належить відповідачу на праві приватної власності, а власність є непорушною відповідно до норм Конституції України та чинного законодавства, суд не може примусово зобов`язати відповідача відмовитись від свої власності шляхом передачі її у комунальну власність.
Використання позивачем спірного приміщення, як житлового, не робить його автоматично житловим приміщенням. Крім того, будівля пожежного посту знаходиться в межах території заводу. В апеляційному суді встановлено, що позивачу попередніми власниками заводу, третьою особою ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», пропонувалося житло або грошова компенсація, на що позивач не погодився. 
Не заслуговують на уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було з`ясовано обставини приватизації майна і не перевірено чи не порушено права мешканців, що могло б бути підставою для визнання передачі недійсною або зобов`язання до коригування. Так, наказ регіонального відділення по Волинській області Фонду державного майна України №307 від 19 липня 1999 року про завершення процесу приватизації в ВАТ «Гнідавський цукровий завод» не оспорюється позивачем і не є предметом даного спору. 
Всім поданим сторонами доказам суд першої інстанції надав належну оцінку у їх сукупності. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду, враховуючи, що такі висновки ґрунтуються на матеріалах справи та нормах законодавства.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, з правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Стретович Інною Сергіївною, залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2025 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 11 березня 2026 року.

Головуючий – суддя 

Судді