Справа № 581/189/26 
Провадження № 1-кп/581/27/26 

В И Р О К 
і м е н е м У к р а ї н и  

07 квітня 2026 року сел. Липова Долина 

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого – судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , у присутності сторін кримінального провадження: прокурора – ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку), обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого – ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина кримінальне провадження № 12026205510000038, внесене до ЄРДР 19 березня 2026 року, 
по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Русанівка Липоводолинського району Сумської області, українця, громадянина України, із зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця Збройних Сил України в порядку мобілізації, не є особою з інвалідністю, не перебуваючого на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
1. Обвинувачений ОСОБА_4 умисно наніс удари потерпілому ОСОБА_5 , які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень останньому, за нижченаведених обставин.
15 березня 2026 року близько 17 год 00 хв в АДРЕСА_2 , між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 раптово виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел на завдання фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти потерпілого, кулаком правої руки наніс ОСОБА_5 один удар в область лівого вуха, в результаті чого останній впав на землю на правий бік. Надалі, ОСОБА_4 носаком правої ноги наніс потерпілому ще три-п`ять ударів в область тулубу, чим завдав останньому фізичного болю, не спричинивши тілесні ушкодження. 
Позиція обвинуваченого та потерплого щодо сутності пред`явленого обвинувачення
2. Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду винуватість у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому та погодився з всіма фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті, та із сутністю сформульованого обвинувачення. Додатково суду пояснив суду про те, що він наніс удари потерпілому після словесної перепалки із ним з приводу неприв`язаних собак із домоволодіння потерпілого, які нападають на мешканців с. Русанівка; зазначав, що він шкодує за вчинене, удари від наносив потерпілому несильно, а побиття останнього припинилося після втручання дружини потерпілого та односельців.
3. Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав пред`явлене обвинувачення, підтвердивши достовірність показань обвинуваченого, а також не надавав згоди на закриття кримінального провадження за примиренням обвинуваченого із ним, уважаючи, що обвинувачений повинен бути покараним за вчинені ним протиправні дії.
Висновки суду щодо сутності сформульованого обвинувачення
4. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), суд дійшов висновку про недоцільність досліджувати всі докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження (сторони кримінального провадження), які підтвердили, включаючи обвинуваченого, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, зокрема, обвинувачений розуміє, що буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому суд визначив спрощений порядок дослідження доказів, обмежившись проведенням допиту обвинуваченого.
5. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження в межах спрощеного порядку дослідження доказів, керуючись законом, оцінюючи досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, у даному провадженні вважає, що стороною обвинувачення доведена:
– подія кримінального правопорушення та всі елементи складу вищевказаного кримінального правопорушення, об`єкт кримінального правопорушення (здоров`я потерпілого), а також окремо час, місце, спосіб й активні дії обвинуваченого по завданню декількох ударів кулаком та ногою в голову й по тулубу потерпілого відповідно за обставин, викладених у змісті обвинувального акту;
– винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного кримінального проступку, форму вини у виді прямого умислу, особу обвинуваченого, як загального суб`єкта нижченаведеного складу кримінального правопорушення (п.1-3 даного вироку).
6. Ураховуючи зізнавальні показання обвинуваченого, співвставивши їх із фактичними обставинами справи, викладеними в обвинувальному акті, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким із учасників справи не оспорюються, пересвідчившись в істинності такої позиції сторін кримінального провадження, та одночасно формують у суду висновок про доведеність факту вчинення ОСОБА_4 вищенаведеного кримінального правопорушення (кримінального проступку), а тому його дії, які полягали у заподіянні 15 березня 2026 року в АДРЕСА_2 , ударів потерпілому ОСОБА_5 в область лівого вуха та тулуба, які завдали фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень останньому, суд кваліфікує за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення
7. При призначенні покарання ОСОБА_4 обставиною, яка його пом`якшує, судом розглядається щире каяття, яке пов`язується із визнанням винуватості в інкримінованому йому діянні, надання зізнавальних показань по справі, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд розглядає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
8. Ураховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке є умисним кримінальним проступком, його особу (є неодруженим, проживає однією сім`єю разом із матір`ю, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, військовослужбовця Збройних Сил України в порядку мобілізації який станом на день ухвалення вироку суду безпосередньо не проходить військову службу та не виконує завдання із захисту Вітчизни, має на утриманні одну неповнолітню дитину, наявність в обвинуваченого зареєстрованого та фактичного постійного місця проживання в с.Русанівка Роменського району Сумської області, раніше несудимого, нейтральну характеристику за місцем проживання), наявність вищевказаних обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, ураховуючи позицію потерпілого у даній справі щодо покладання на розсуд суду в частині призначення покарання обвинуваченому, ненастання від установленого правопорушення тяжких наслідків для потерпілого, незаявлення останнім цивільного позову в ході розгляду даного провадження, суд уважає за необхідне з метою виправлення та остаточного переосмислення власної протиправної поведінки і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому основне покарання у виді громадських робіт у межах санкції, визначеною ч.1 ст.126 КК України. 
При цьому, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 інших альтернативних, менш та більш тяжких покарань, визначених санкцією ч.1 ст.126 КК України, у виді штрафу та виправних робіт, оскільки обвинувачений не має офіційних достатніх доходів для сплати штрафу та це найменш суворе покарання не забезпечить його дієве виправлення, також обвинувачений не є працевлаштованим на постійне місце роботи, є військовослужбовцем у порядку мобілізації, застосування одного із цих покарань, із урахуванням вчиненого діяння проти здоров`я потерпілого, на думку суду, не є винятково необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого в дусі законослухняності. 
На думку суду, також вищенаведений висновок узгоджуються із мотивом Європейського суду з прав людини з приводу подвійної мети кримінального покарання, згідно з яким «кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету – покарання і стримування від вчинення нових злочинів (п.102 рішення цього суду у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року).
Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
9. Цивільний позов по справі не заявлявся. Наявні процесуальні витрати по справі відсутні. Речові докази у даній кримінальній справі відсутні.
10. Запобіжний захід обвинуваченому на стадії досудового розслідування та судового розгляду відносно нього не обирався, прокурор клопотань про його обрання на стадії судового розгляду не заявляв.
Керуючись ст. 368,370, 373,374 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:
11. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого частиною першою статті 126 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання за цим законом в межах санкції статті цього закону у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.
12. На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому після його проголошення. 

Суддя               ОСОБА_1