ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року	м. Ужгород	№ 260/9562/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Гаврилка С.Є., 
з участю секретаря судового засідання – Біров Н.Е.
учасники справи: 
позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 – не з`явився;
представник позивача – адвокат Калинич Іван Іванович;
відповідач: Головне управління ДПС у Закарпатській області – представник – Маланій Людмила Ігорівна, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, вул. Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694), в якому, з врахуванням заяви про уточнення та зменшення позовних вимог, просить суд: "1. Позов прийняти до розгляду. 2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Закарпатській області: ППР № 1674878-2412-0701-UA211002330000083101 від 30.04.2025 р. на суму 41727,18 грн. (податковий період 2025 року); ППР №721075-2409-0702-UA21040150000092428 від 17.09.2025 р. на суму 143843,08 грн. (податковий період 2019 року); ППР №696739-2409-0702-UA21040150000092428 від 04.08.2025 р. на суму 589918,25 грн. (податковий період 2020 року); ППР №696738-2409-0702-UA21040150000092428 від 04.08.2025 р. на суму 589918,25 грн. (податковий період 2021 року), ППР №696737-2409-0702-UA21040150000092428 від 04.08.2025 р. на суму 884877,38 грн. (податковий період 2022 року); ППР №696735-2409-0702-UA21040150000092428 від 04.08.2025 р. на суму 1017608,99 грн. (податковий період 2023 року); ППР №696268-2409-0702-UA21040150000092428 від 04.08.2025 р. на суму 1069507,04 грн. (податковий період 2024 року); ППР №193541-2409-0702-UA21040150000092428 від 30.04.2025 р. на суму 1025571,16 грн. (податковий період 2025 року); 3. Стягнути на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача понесені судові витрати.".
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року даний позов було залишено без руху. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року було надано можливість представнику позивача – адвокату Калиничу Івану Івановичу брати участь у всіх судових засіданнях у режимі відеоконференції за використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та власних технічних засобів.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача про виправлення описки в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року, яка постановлена в адміністративній справі № 260/9562/25 було відмовлено. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року, яка занесена до протоколу судового засідання було задоволено клопотання представника позивача про уточнення та зменшення позовних вимог.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалені відповідачем податкові повідомлення-рішення, які є спірними, ухвалені в результаті хибних висновків відповідача, які зроблені на невірній оцінці фактичних обставин. 
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач у відповідному відзиві зазначив, що ухвалені ним податкові повідомлення-рішення, які є спірними, ухвалені правомірно та відповідають фактичним обставинам. 
Під час розгляду справи по суті як представник позивача, так і представник відповідача наполягали на правильності своїх позицій, що викладені у заявах по суті справи. У зв`язку із цим представник позивача просив суд задовольнити позов повністю, а представник відповідача не вбачав іншого варіанту вирішення спору як відмова у задоволенні позову. 
Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши представників сторін, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадський формувань Позивачем обрано такі види діяльності: 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах (основний); 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 63.12 Веб-портали; 47.53 Роздрібна торгівля килимами, килимовими виробами, покриттям для стін і підлоги в спеціалізованих магазинах (Т. 1 а.с.а.с. 33, 34).
Позивач перебуває на спрощенні системі оподаткування (2 група) зі ставкою оподаткування – 20% (Т. 1 а.с. 35). 
За даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку у Позивача у власності є земельні ділянки: кадастровий номер 2110100000:67:001:0280 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 0, 1445 га, за адресою: АДРЕСА_2 , форма власності приватна (а.с.а.с. 22-24, 101-103); та кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_3 , форма власності – приватна (Т. 1 а.с.а.с. 28-31). 
У власності Позивача перебуває об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: виробничо-торговий заклад, літ. А, площею 6 622, 60 кв.м.; склали літ. Б, В; прохідна, літ Г, Д; споруди №1-4 (Т. 1 а.с.а.с. 28, 29). 
Також судом встановлено, що за адресою земельної ділянки: АДРЕСА_2 , позивачем здійснюється будівництво торгового центру. Таке будівництво є незавершеним, про що сторони погоджуються та таке погодження міститься у заявах по суті справи. 
Суд зазначає, що відповідно до поданого ОСОБА_1 14 жовтня 2025 року повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Форма № 20-ОПП) об`єктом оподаткування зазначено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2110100000:67:001:0280, відомостей щодо об`єкту оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки за вказаною адресою платником податку не подано. Згідно відомостей інформаційно - комунікаційної системи ДПС України нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (нежитлове) за вказаною адресою не зареєстроване. Зазначене не спростовано позивачем та його представником.
Відповідачем ухвалені податкові повідомлення-рішення, щодо визначення суми податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб, зокрема: 
від 30 квітня 2025 року за № 1674878-2412-0701-UA211002330000083101 на суму 41727,18 грн (податковий період 2025 рік), земельна ділянка кадастровий 2110100000:67:001:0280 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 0,1886 га, за адресою: АДРЕСА_2 ; 
від 17 вересня 2025 року за №721075-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 143843,08 грн (податковий період 2019 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; 
від 04 серпня 2025 року за №696739-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 589918,25 грн (податковий період 2020 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; 
від 04 серпня 2025 року за №696738-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 589918,25 грн (податковий період 2021 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; 
від 04 серпня 2025 року за №696737-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 884877,38 грн (податковий період 2022 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; 
від 04 серпня 2025 року за №696735-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 1017608,99 грн (податковий період 2023 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; 
від 04 серпня 2025 року за №696268-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 1069507,04 грн (податковий період 2024 року), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; 
від 30 квітня 2025 року за №193541-2409-0702-UA21040150000092428 на суму 1025571,16 грн (податковий період 2025 рік), земельна ділянка кадастровий 2110400000:01:005:0044 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), площею 2,6886 га, за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивачем не оскаржується розмір земельного податку, спірним є питання щодо права позивача право на звільнення від сплати земельного податку як платника єдиного податку, який використовує земельні ділянки для провадження господарської діяльності.
Не погоджуючись із ухваленими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив такі в судовому порядку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Конституцією України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом (статті 67 частина 1). 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено положеннями Податкового кодексу України (далі по тексту – ПК України). 
Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю, зокрема, земельного податку здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України, яким визначено порядок оподаткування земельних ділянок і перелік пільг по земельному податку. 
Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. 
Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.147 ПК України, плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. 
Відповідно до статті 16 пункту 16.1 підпункту 16.1.4 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Відповідно до статті 269 пункту 269.1 ПК України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі. 
Відповідно до статті 270 пункту 270.1 підпункту 270.1.1 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. 
Відповідно до статті 286 пункту 286.1 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. 
При цьому, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році (стаття 287 пункту 287.1 ПК України). 
Таким чином, платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (нежитлового приміщення), обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду. 
Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку (стаття 271 пункту 271.1 ПК України). 
Відповідно до статті 193 частини 1 Земельного кодексу України, Державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. 
Відповідно до положень статті 194 Земельного кодексу України, призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.
Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований статтею 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр", згідно якої відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території); викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру. 
Відповідно до статті 286 пункту 286.1 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є: дані державного земельного кадастру; дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї). 
Відповідно до статті 274 пункту 274.1 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. 
Відповідно до статті 297 пункту 297.1 підпункту 4 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
Таким чином визначальним у спірних правовідносинах є, зокрема, використання позивачем спірних земельних ділянок (та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках) виключно у його господарській діяльності. 
Відповідно до пункту 8.1 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року за № 1588 (далі по тексту – Порядок № 1588), платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому розділу VIII Порядку № 1588. 
Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП (далі – Повідомлення за формою № 20-ОПП) подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків (пункт 8.4 абзац 1 розділу VIII Порядку № 1588). 
Відповідно до поданої ОСОБА_1 14 жовтня 2025 року заяви про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Форма № 20-ОПП) об`єктом оподаткування зазначено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 2110100000:67:001:0280. 
Як зазначалося вище та не заперечується представниками сторін, зокрема, й представником позивача, на земельній ділянці позивача, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 2110100000:67:001:0280 (03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) наявне незавершене будівництво. Таким чином судом виснується, що платниками єдиного податку першої - третьої груп (позивачем) не використовуються зазначена земельна ділянці для провадження господарської діяльності. Здійснення будівництва на земельній ділянці зі цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі не означає провадження господарської діяльності на такій земельній ділянці. 
Таким чином, у позивача відсутні законодавчо встановлені підстави для звільнення від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, зокрема яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 2110100000:67:001:0280. А відтак у вимозі позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Закарпатській області за № 1674878-2412-0701-UA211002330000083101 від 30 квітня 2025 року на суму 41727,18 грн (податковий період 2025 року) необхідно відмовити.
Заперечуючи щодо позовних вимог відповідачем додатково зазначено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми отриманих доходів, ОСОБА_1 протягом 2019-2025 років отримав дохід за ознаками доходів 106 - «Надання майна в лізинг», та 196 - «Надання майна (крім земельної частки (паю), земельної ділянки сільськогосподарського призначення, майнового паю) в лізинг, оренду» від фізичних осіб-підприємців, та юридичних осіб. Згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України встановлено, що комплекс-реєстраційний номер 1932716621104, площею 6753,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , використовується суб`єктами господарської діяльності, про що ними подані повідомлення форми № 20 ОПП - інформація про об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків нараховано та виплачено гр. ОСОБА_1 доходи за ознаками: 106 - «надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду» та 196 - «дохід від надання майна (крім земельної частки (паю), земельної ділянки сільськогосподарського призначення, майнового паю) в оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування)».
Тобто, відповідач робить висновок, про надання позивачем в оренду спірної земельної ділянки та будівлі на такій ділянці на підставі інформації, що зазначена іншими суб`єктами господарювання, а також на підставі отриманих коштів позивачем.
Відповідно до статті 72 частин 1 та 2 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Судом зазначається, що відповідач не надав суду доказів, в розумінні статті 72 КАС України, які б свідчили про надання позивачем зазначеним відповідачем суб`єктами господарювання спірної земельної ділянки та будівлі, що на ній розташовані в оренду. Зокрема, таким доказом, у відповідності до статті 72 КАС України, є відповідний договір оренди, що укладений між позивачем та відповідним суб`єктом господарювання, у якому визначений предмет оренди, його місцезнаходження, умови оренди, орендна плата та інші умови, які визначають право користування майном.
Відповідачем не спростовано використання торгового комплексу, розміщеного на земельній ділянці з кадастровим номером 2110400000:01:005:0044 з цільовим призначенням – «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» у його господарській діяльності.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області: № 721075-2409-0702-UA21040150000092428 від 17 вересня 2025 року; № 696739-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року; № 696738-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року; № 696737-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року; № 696735-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року; № 696268-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року; № 193541-2409-0702-UA21040150000092428 від 30 квітня 2025 року не відповідають критеріям наведеним у статті 2 частині 2 КАС України, що є підставою для визнанню їх протиправними та скасуванню.
У пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "РуїзТоріха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які необхідно задовольнити частково.
Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, – 

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, вул. Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Закарпатській області: 
№ 721075-2409-0702-UA21040150000092428 від 17 вересня 2025 року; 
№ 696739-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року; 
№ 696738-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року; 
№ 696737-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року; 
№ 696735-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року; 
№ 696268-2409-0702-UA21040150000092428 від 04 серпня 2025 року; 
№ 193541-2409-0702-UA21040150000092428 від 30 квітня 2025 року.
У задоволенні позову у частині інших позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 19 лютого 2026 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 02 березня 2026 року.

Суддя	С.Є. Гаврилко