Справа № 163/211/26 
Провадження № 2-а/163/10/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді Павлуся О.С.,
з участю секретаря Костюк Р.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Книш А.В. (в режимі відеоконференції), 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову відповідача серії MVA № 2600088 від 05 січня 2026 року як незаконну та стягнути з відповідача 1200,00 гривень компенсації за витрачений час на підготовку до написання позовної заяви, написання заяви, перебування в суді під час розгляду справи. 
Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП. Постанову вважає незаконною через неправильну кваліфікацію його дій. Відповідальність за стоянку на пішохідній доріжці передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. За ч.3 ст.122 КУпАП притягуються водії, які не надають перевагу в русі транспортним засобам швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими світловими або звуковими сигнальними пристроями. Застосування цієї норми можливе лише за умови суттєвих перешкод дорожньому рухові або за наявності безпеці руху. Існування зазначених обставин у розглядуваному випадку інспектором не доведено. Його автомобіль стояв на пішохідній доріжці у внутрішньому подвір`ї будинку №12 по проспекту Відродження і не міг створити перешкоди чи небезпеки для дорожнього руху. Крім цього, йому не були зачитані права, передбачені ст.268 КУпАП, чим порушено процедуру розгляду справи. 

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву. У ньому позов не визнав та вказав на його безпідставність. Зазначив, що винуватість позивача у вчиненні передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП доведена належними і допустимими доказами, кваліфікація дій позивача є правильної з огляду на фактичні обставини та положення ст.2654 КУпАП, а розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст.2791 КУпАП. 

В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити. 
Представник відповідача позов не визнала з наведених у відзиві підстав та просила відмовити у його задоволенні. 

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

04 січня 2026 року об 11:23:14 год на проспекті Відродження 12 в місті Луцьку інспектор з паркування департаменту муніципальної варти Луцької міської ради зафіксував факт порушення правил стоянки транспортного засобу марки «Seat», номерний знак НОМЕР_1 , а саме, особа, яка керувала даним транспортним засобом, здійснила стоянку транспортного засобу на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 метрів, що несе загрозу та суттєво перешкоджає руху пішоходів, про що складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії MVA № 2600088 від 04 січня 2026 року.
У цьому ж повідомленні зазначено дату розгляду справи про адміністративне правопорушення: 05 січня 2026 року о 09:00 год за адресою: м.Луцьк, вул.Богдана Хмельницького, 17. 
05 січня 2026 року інспектор з паркування департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Каліщук В.Р. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення серії MVA № 2600088 про те, що ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Seat», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку транспортного засобу на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 метрів, що несе загрозу та суттєво перешкоджає руху пішоходів, чим порушив п.15.10 «в» Правил дорожнього руху та скоїв передбачене ч.3 ст.122 КУпАП правопорушення. Вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром BOSCH GLM 50. Фотозйомка проводилась спецзасобом марки «Samsung SM A546E/DS.
До ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн. 
Після винесення постанови 05 січня 2026 року ОСОБА_1 подав на ім`я директора департаменту муніципальної варти Луцької міської ради заяву про скасування винесеної щодо нього постанови серії MVA № 2600088.
Листом від 15 січня 2026 №32-38/62/2026 року позивачу надано відповідь про відсутність підстав для скасування постанови. 

Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, вважає неправильною кваліфікацію його дій, при цьому факту здійснення стоянки автомобіля на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 метрів, не заперечує. 

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до пунктів 15.1-15.3 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.
Пунктом 15.10 «в» Правил дорожнього руху чітко визначено, що стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Тобто, за змістом цього правила, водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме : стоянка здійснюється легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуара; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів. Паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні 2 метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення вільного руху тротуаром.
Відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП настає за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
У частині 3 статті 2654 КУпАП визначено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, (п/п. 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.

У цій справі фактичною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП слугувало те, що він припаркував автомобіль на тротуарі таким чином, що для руху пішоходів залишилося менше двох метрів.
Пішохід теж є учасником дорожнього руху і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.05.2019 по справі №464/1703/17.
Як зазначено вище, позивач не заперечує того, що він здійснив парковку автомобіля на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 метрів.
Наданими відповідачем фотознімками об`єктивно підтверджується, що позивач здійснив стоянку автомобіля марки «Seat», номерний знак НОМЕР_1 , не на краю тротуару, а на самому тротуарі у такий спосіб, що для руху пішоходів залишається менше 2 метрів, а саме фактично перекрив тротуар для пішоходів.
Відповідно до примітки ст.142 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме : дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у не оплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Як вбачається з матеріалів справи, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення з різних ракурсів у відповідності до вимог ст.142 КУпАП. 
Фотозйомка здійснювалася за допомогою спецзасобом марки «Samsung SM A546E/DS, вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром BOSCH GLM 50, про що зазначено в оспорюваній постанові.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, зокрема, здійснено стоянку транспортного засобу на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 метрів, чим порушено п.15.10 в ПДР.
Діяння позивача за своєю правовою природою охоплюється саме об`єктивною стороною передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП правопорушення, тому позиція позивача про неправильну кваліфікацію його дій є помилковою внаслідок власного неправильного тлумачення Правил дорожнього руху та положень ст.122 КУпАП. 
Порушень процедури розгляду справи відповідачем, які б обмежували права позивача, по справі не встановлено і позивачем не доведено. 

Згідно із ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, на підставі досліджених у справі доказів суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена суб`єктом владних повноважень з дотриманням усіх встановлених КУпАП вимог, а тому підстави для її скасування відсутні.
Інші заявлені позивачем вимоги по своїй суті мають природу судових витрат, тому з огляду прийняте судом рішення по суті спору задоволенню не підлягають. 

Згідно п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, 

у х в а л и в :

Постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Каліщук Владислави Русланівни серії MVA №2600088 від 05 січня 2026 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень – залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування цієї постанови – без задоволення. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного тексту рішення. 

Інформація про сторін:
позивач – ОСОБА_1 ; місце проживання – АДРЕСА_1 ; РНОКПП – НОМЕР_2 ;
відповідач – Департамент муніципальної варти Луцької міської ради; місце знаходження - вулиця Богдана Хмельницького, буд.175, місто Луцьк. 

Дата складання повного тексту рішення – 26 лютого 2026 року.

Головуючий: суддя О.С.Павлусь