Єдиний унікальний номер 722/2762/25 
Номер провадження 3/722/53/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року Сокирянський районний суд Чернівецької області 
в складі:
головуючого судді     Унгуряна С.В.
секретаря судових засідань    Кушнір І.В.
з участю:
особи, яка притягується до
адмін.відповідальності    ОСОБА_1 
та його захисника    Радамовського М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни справу про адміністративне правопорушення відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
17.12.2025 року на розгляд Сокирянського районного суду від начальника ВП №1 (м.Сокиряни) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області надійшла справа про адміністративне правопорушення за ч.6 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №127311, складеного 29.11.2025 року інспектором СПД на воді (м.Новодністровськ) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області Шундрієм В.В. вбачається, що 29.11.2025 року о 16 год. 05 хв. на річці Дністер Дністровського водосховища, ОСОБА_1 керував човном марки «Енержі» з двигуном «Меркурій», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння шкіряного покриву обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці та в медичному закладі, чим своїми діями порушив вимоги п.6 розділ 5 Правил плавання для малих, спортивних суден і водних мотоциклів від 11.09.2023 року №850-р, за що передбачена відповідальність ч.6 ст.130 КУпАП.
 
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду, що дійсно 29.11.2025 року вирішив поїхати на рибалку та приблизно о 15 год. перебував на воді приблизно 100 метрів від берега в адміністративних межах Хмельницької області на надувному гумовому човні, який не потребує реєстрації, оскільки його довжина сягає приблизно 3 метри. В цей час до нього раптово підплив катер на якому знаходилось троє осіб, що сильно його злякало адже катер ледь не налетів на його човен, який на той час не рухався та двигун не працював. Деякий час він не розумів, що це за люди і з якою метою підплили, адже вони не були одягнені у формений одяг, а тому ця ситуація його дуже злякала і лише після того як вони представились він зрозумів, що це працівники водної поліції. В подальшому працівники поліції прив`язали його човен до свого катеру та попросили його надати документи, які посвідчують його особу та під час розмови вказували на те, що від нього відчутний запах алкоголю. Вони запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер», на що спочатку він погодився, однак взявши в руки мундштук  помітив, що він не щільно запакований, було очевидно що то не заводське упакування, а тому у нього виникли сумніви в його достовірності. Після цього його човен разом із ним відбуксирували до іншого берега в сторону Чернівецької області, де з його слів працівники поліції йому погрожували та через деякий час знов відбуксирували його човен на середину річки, де склали відносно нього протокол від підпису якого він відмовився. Також під час того, як він перебував біля берега він бачив, як поліцейські спілкуються з якимись цивільними людьми, однак йому не відомо про що вони говорили. Він неодноразово просив працівників водної поліції підплисти до берега та проїхати до найближчого медичного закладу та саме там пройти огляд, оскільки лікарям він довіряв більше ніж приладу «Драгер». Однак, вони спочатку не погоджувались, а після відмови від приладу «Драгер» пропонували проїхати в медичний заклад на іншому березі, тобто в межах Чернівецької області, на що він також відмовився оскільки не розумів навіщо було плисти через всю річку в іншу область, якщо вони перебували біля берегу Хмельницької області. Він перебував у пригніченому та зляканому стані, враховуючи погрози поліцейських він боявся проходити огляд в Чернівецькій області. Також йому було не зрозуміло чому дану подію фіксували не на спеціальний технічний прилад, а на приватний телефон ОСОБА_2 , на що йому пояснювали, що враховуючи відсутність електропостачання їм не видали боді камери, однак ОСОБА_1 бачив камеру на катері, але зі слів поліцейських вона не вмикалась. Стверджує, що того дня не вживав алкогольні напої.
Під час розгляду справи захисник  ОСОБА_1 - адвокат Радамовський М.М. заперечив вину  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 130 КУпАП, підтримав раніше подане письмове клопотання про визнання недопустимим та неналежним доказом відеозапису, що міститься в матеріалах справи, а також просив закрити справу у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.6 ст.130 КУпАП. 
Під час допиту в якості свідка інспектора СПД на воді (м.Новодністровськ) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 він пояснив, що 29.11.2025 року здійснював патрулювання разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який перебував в катері в якості свідка, оскільки вони прямували на виклик в с.Комань. В цей час вони помітили, як рухається човен під керуванням ОСОБА_1 приблизно за 60 метрів від берега в адміністративних межах с.Непоротове Дністровського району. Було прийнято рішення зупинити даний човен з метою перевірки документів водія. Під час встановлення особи водія, він відчув запах алкоголю від ОСОБА_1 та одразу запропонував йому пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Однак, ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся від проходження тесту, на що останньому було запропоновано проїхати в Сокирянську ЦРЛ Дністровського району Чернівецької області, оскільки даний транспртний засіб було виявлено в с.Непоротове Дністровського району Чернівецької області, але ОСОБА_1 також відмовлявся мотивуючи тим, що він бажає пройти огляд в медичному закладі Хмельницької області, що на іншому березі. Після цього відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Від підпису якого він відмовився. Також зазначав, що дійсно дана подія фіксувалась за допомогою мобільного телефону ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю електропостачання боді камеру того дня не можливо було запустити. Крім цього, свідок пояснив, що ним було допущено помилку в направленні до медичного закладу, а саме в частині зазначення дати невірно було вказано 30.11.2025 року замість зазначеного в протоколі 29.11.2025 року, а також помилково зазначено рік народження правопорушника. Щодо залучення ще одного свідка пояснив, що ті особи, які на той час перебували поряд на березі категорично відмовлялись бути свідками.
Аналогічні показання в судовому засіданні надав свідок ОСОБА_4 .
З`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши письмові заперечення адвоката Радамовського М.М., суд вважає, що справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тощо.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).
Згідно із ч.6 ст.130 КУпАП дії передбачені частиною п`ятою цієї статті, а саме: керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є водії відповідних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч.6 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує річковими, морськими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вимоги до використання на водних об?єктах малих, спортивних суден, водних мотоциклів та засобів для розваг на воді у Чернівецькій області встановлюються Правилами плавання для малих, спортивних суден і водних мотоциклів та використання засобів для розваг на воді у Чернівецькій області, затверджених розпорядженням Чернівецької ОВА №850-р від 11.09.2023 року.
Відповідно до п.5 розділу I вказаних Правил у разі виявлення уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції України фактів керування малим, спортивним судном або водним мотоциклом судноводієм у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, до судноводіїв таких суден вживаються заходи відповідно до вимог статей 266 та 317 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст.266 КУпАП).
Такий же порядок міститься в «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.
Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 29.11.2025 року о 16 год. 05 хв. На річці Дністер Дністровського водосховища поблизу с.Непоротове Чернівецької області, ОСОБА_1 керував човном марки «Енержі» з двигуном «Меркурій», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння шкіряного покриву обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.
До вищезазначеного протоколу інспектором СПД на воді (м.Новодністровськ) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 до матеріалів справи долучено DVD-диск на якому містяться чотири файли відеозаписів із приватного мобільного телефону із назвами – video_2025-12-09_10-19-35; video_2025-12-09_10-19-43; video_2025-12-09_10-20-41; video_2025-12-09_10-20-44 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Судом встановлено, що фіксація правопорушення відбулась на особистий телефон співробітника поліції, який не було долучено до матеріалів справи та з якого не можливо встановити час вчинення адміністративного правопорушення, які є обов`язковими для занесення до протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.
У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Згідно з п. 5 розділу ІІ цієї Інструкції зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.
Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Таки чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.
Однак, під час дослідження відеозаписів доданих до матеріалів справи, судом встановлено, що інспектором СПД на воді (м.Новодністровськ) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 було порушено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, яка містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відео фіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відео фіксацію власними мобільними пристроями.
Таким чином, надані працівником поліції із власного мобільного телефону відеозаписи не можуть бути належними доказами у справі.
При цьому, суд наголошує, що у разі неможливості зафіксувати правопорушення за допомогою технічних засобів, такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Однак, працівник поліції такою можливістю не скористався.
Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_3 , оскільки він є поліцейським, тобто зацікавленою особою, і його свідчення не є належним та допустимим доказом по справі, такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18).
Крім того, відеозапис, який міститься у матеріалах справи, не проводився безперервно з моменту зупинки та весь час під час виконання необхідних ними дій, що є також грубим порушенням вказаної інструкції, а тому суд розцінює, що доданий працівниками до матеріалів справи диск із відео файлами є недопустимим доказом.
Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №127311 від 29.11.2025 року, в графі дата та місце скоєння адміністративного правопорушення, зазначено дату «29.11.2025 року 16 год.15 хв.», а в доданому до протоколу направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, зазначено дату «30.11.2025 року 16 год. 10 хв.», що не відповідає обставинам зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та в свою чергу свідчить про порушення інспектором під час складання протоколу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735. 
Таким чином, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в направленні до КНП «Сокирянська лікарня ЦРЛ» від 30.11.2025 року зазначено дату, яка не відповідає даті вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає, що відсутні належні докази на підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння саме 29.11.2025 року. 
Крім цього, згідно ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проте посадова особа органів поліції акту про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не надала.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст. 130 КпАП України було грубо порушено норми закону, порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак саму процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння суд визнає незаконною.
Інші докази, які б достовірно підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, в матеріалах справи відсутні.
Відповідно наявність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, який в свою чергу не узгоджується з матеріалами відеозапису долученими до матеріалів, та не може бути єдиним доказом доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не утворює тієї достатньої сукупності фактів, які б беззаперечно свідчили про наявність в діях особи складу інкримінованого правопорушення та не залишали жодного розумного сумніву в цьому.
Суду не надані належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 п.6 розділ 5 Правил плавання для малих, спортивних суден і водних мотоциклів від 11.09.2023 року №850-р, натомість в матеріалах справи містяться докази порушення поліцейським порядку проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення, тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 130 КУпАП.
При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.
Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти росії» («Karelin v. russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1  у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння належними і допустимими доказами не доведена.
За таких обставин, суд вважає, що справу відносно  ОСОБА_1  слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.247 268, 284 ч.1 п.3, 294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.130 КУпАП – закрити у зв`язку із відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя       С.В.Унгурян

Повний текст постанови складено 12.03.2026 року.