2-др/130/8/26
130/2659/24
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)

"21" квітня 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

УСТАНОВИВ:

06.04.2026 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння, було ухвалено рішення про відмову у позові. Дата проголошення рішення 14.04.2026.
06.04.2026 представником відповідача Путіліним Є.В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення. Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 у судовому засіданні 02.04.2026 було повідомлено про намір подати заяву про стягнення судових витрат. Тому просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн та проведення судової експертизи у розмірі 19083,60 грн. 
Суд, розглянувши заяву представника відповідача приходить таких висновків. 
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень часин 2-3 цієї статті, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК).
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137).
Згідно з ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
У відповідності до ч. 6 ст. 137, ч. 9 ст. 139, ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1 та 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відповідності до вимог статей 137, 139 ЦПК України, сума понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується: договором про надання правничої допомоги від 02.05.2024 №49, детальним описом робіт №ПЄ-00001 від 06.04.2026, здачі-приймання робіт (надання послуг), квитанцією до прибуткового касового ордеру на 10 000 грн; за проведення експертизи квитанцією на 19083,60 грн та актом здачі-приймання висновку експерта №2039/2020/25-21 (т. 2 а.с.2, 67-68зворот).
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 цієї статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та за проведення експертизи за заявою представника відповідача, суд прийшов висновку, що заявлений ним розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
На підставі наведеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, Суд 

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу адвоката та за проведення експертизи у розмірі 29083,60 грн. 
Рішення суду набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи: позивач – ОСОБА_3 (місце проживання: Вінницька область, Жмеринський район, с. Носківці, РНОКПП НОМЕР_1 ); 
Відповідач – ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ); 
Третя особа – ОСОБА_5 (місце проживання: Вінницька область, Жмеринський район, с. Носківці, РНОКПП НОМЕР_3 ). 

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ